Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою 20.06.2025, в подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги, просила суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менш як 5 років до дня відкриття спадщини її та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 19.02.1975 [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №280. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який помер у 2006 році. У зв`язку із виникненням непорозумінь між подружжям, 16.06.1980 вони розлучились. Однак, в подальшому, з метою належного виховання сина [PERSON] , налагодження стосунків та прояву обопільної прихильності, у 1983 році вони примирились та знову почали мешкати разом однією сім`ю як чоловік та жінка, не реєструючи шлюб в органах ДРАЦС. У зв`язку з важким онкологічним захворюванням [INFO] [PERSON] помер. Похованням його займалась [PERSON] . Будучи зареєстрованою разом з [PERSON] за однією адресою та фактично мешкаючи разом з ним, [PERSON] вважала, що фактично прийняла спадщину після його смерті в порядку ст.1268 ЦК України, та за відсутності інших спадкоємців за законом, відсутності заповіту, зможе в подальшому оформити свої спадкові права. Із метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , із відповідною заявою [PERSON] звернулася до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори 19.05.2025, однак постановою від 19.05.2025 у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням доказів проживання її як спадкоємиці зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. На підтвердження факту сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] та їх перебування у фактичних шлюбних стосунках, заявник зазначила, що за час сумісного проживання вони продовжили стосунки, притаманні подружжю: мали спільний побут, єдиний бюджет, сумісно робили ремонт у квартирі, де мешкали, узгоджено розподіляли між собою побутові обов`язки. Вказані обставини підтверджуються сумісними фотознімками, їх також можуть підтвердити свідки, клопотання про допит яких нею заявлено окремо. Оскільки за відсутності доказів офіційного встановлення цього факту, що можливо виключно в судовому порядку, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , а тому з метою забезпечення реалізації своїх спадкових прав вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 27.06.2025 заяву залишено без руху. 08.07.2025 заявником недоліки усунуто шляхом подання заяви в уточненій редакції. Ухвалою суду від 24.07.2025 заяву (в уточненій редакції) прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження. Ухвалою суду від 22.09.2025 частково задоволено заяву [PERSON] про витребування доказів: із Центру адміністративних послуг «ВІЗА» («ЦЕНТР ДІЇ») виконкому Криворізької міської ради та Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори. Витребувані докази надійшли до суду 02.10.2025 та 08.10.2025 відповідно. Ухвалою суду від 22.09.2025 задоволено заяву [PERSON] про допит свідків. Інших заяв, клопотань не заявлено. Інші процесуальні дії по справі судом не вчинялись. Присутні в судовому засіданні 15.10.2025 заявник [PERSON] та її представник - адвокат Кисилевич С.Ф., кожен окремо, пред`явлені вимоги (в уточненій редакції) підтримали та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у заяві. Представники заінтересованої особи - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Сириця Ю.В., Карповська Н.О., кожна окремо, попередньо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по суті заявлених вимог не навели. Допитані судом як свідки [PERSON] , [PERSON] , кожна окремо, суду показали, що вони мешкають по сусідству з [PERSON] , давно знайомі з нею та за життя знайомі були з її чоловіком [PERSON] . Підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] жили тривалий час разом, мали спільний побут, робити у квартирі ремонт, усе робили разом. Їх часто бачили на подвір`ї разом та завжди сприймали як подружжя, жили вони злагоджено. Про те, що вони були розлучені, ніхто не знав та не здогадувався. Суд, вислухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, застосувавши до правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши пояснення заявника, позицію представників заінтересованої особи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, зареєстрованому 19.02.1975 Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №280 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 19.02.1975). У період перебування в шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] . Реєстрацію його народження проведено 02.03.1976 Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №222, що підтверджується Повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00051193620 від 14.05.2025. [INFO] у м. Києві [PERSON] помер, свідченням чому є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01.12.2006 Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області. 16.06.1980 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16.06.1980 Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №353. 08.06.2007 Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради на підставі розпорядження №С-491 від 05.03.2007 [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого КП «Криворізьке БТІ» ДОР за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на вказану квартиру із рівністю часток співвласників, по 1/2 за кожним (запис про право власності №489 в книзі 256П-489 від 18.06.2007), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.06.2007 №15012893 та копією свідоцтва про право власності на житло. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 15.05.2023 Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради). Як визначено ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.05.2025 №81160587, заповітів чи спадкових договорів від імені [PERSON] за його життя не складалось та в нотаріальному порядку не посвідчувалось. Відтак, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до черговості. Дослідженням витребуваної судом спадкової справи №180/2025 (номер у Спадковому реєстрі 74067280), заведеної державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. 14.05.2025 встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом звернулася [PERSON] 13.05.2025 шляхом направлення засобами поштового зв`язку. Крім неї із заявами про прийняття спадщини більше ніхто не звертався. Державним нотаріусом заведено спадкову справу, перевірено наявність/відсутність заповіту, складеного спадкодавцем, наявність інших спадкоємців та встановлено, що на момент смерті [PERSON] в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебував; шлюб, укладений між ним та [PERSON] 19.02.1975, було розірвано 16.06.1980, інших шлюбів вони не укладали. Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . За відомостями з реєстру Криворізької міської територіальної громади, станом на 14.05.20223 - день смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] разом з ним значилась зареєстрованою та проживала [PERSON] (дата реєстрації - 13.01.1983 та дотепер). [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою 13.01.1983, знятий з обліку 15.05.2023 у зв`язку зі смертю (відповідь Департаменту адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради від 25.09.2025 №12/02-01-10/1834). 19.05.2025 [PERSON] звернулася до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак постановою від 19.05.2025 у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням доказів проживання її як спадкоємиці разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, та запропоновано звернутися до суду задля встановлення такого факту. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч.2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що звернення [PERSON] до суду з метою встановлення факту проживання її та [PERSON] однією сім`єю не менше 5 років до моменту відкриття спадщини після смерті останнього, є визначальним для реалізації заявником права на спадкування за законом після смерті [PERSON] як спадкоємицею четвертої черги за відсутності інших спадкоємців. Допитані судом як свідки [PERSON] , [PERSON] - сусіди [PERSON] , в ході розгляду справи підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] жили тривалий час разом, мали спільний побут, робити у квартирі ремонт, усе робили разом. Їх часто бачили на подвір`ї разом та завжди сприймали як подружжя, а про те, що вони були розлучені, ніхто не знав та не здогадувався. Відповідно до висновків ЄСПЛ, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 «…суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Згідно з ч.2, ч.4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, доведеними в ході судового розгляду є обставини того, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом до дня смерті останнього [INFO] , вели спільне господарство, мали спільний побут, сумісно брали участь у приватизації житлового приміщення, в якому й мешкали протягом усього часу їх перебування у стосунках, окремий період часу перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, від якого мали сина [PERSON] , та навіть після розлучення поновити стосунки, продовжуючи їх як фактичні шлюбні. Свідченням цьому є також покази допитаних свідків, які оцінюючи їх стосунки зі сторони, вважали їх подружжям. У сукупності із встановленими судом обставинами, обсягом наявних доказів, суд поза розумним сумнівом дійшов висновку, що факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] не менш як 5 років до часу смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що вимога підлягає задоволенню, оскільки є законною, обґрунтованою та підтвердженою доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Ухвалюючи рішення про задоволення вимог [PERSON] саме в порядку окремого провадження, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.02.2024 у справі №545/844/23, від 20.12.2023 року у справі №761/16555/23, від 14.12.2022 у справі №180/2132/21, та вважає за необхідне зауважити, що необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору про цивільне право [PERSON] , яке у даному випадку ніким не оспорюється. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved