Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

У вересні 2025 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява представника позивача Гороверка Сергія Володимировича , який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 з усіх видів доходу (заробітку) відповідача за всіма можливими джерелами їх виплати останньому, починаючи з дати пред`явлення в суд цього позову і до закінчення дочкою свого навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років за умови, що вона продовжуватиме навчання. Провадження у справі відкрито 23.09.2025 року. Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.10.2007 року. Дочка, [PERSON] , на даний час досягла 18-річного віку, вступила та продовжує навчатись на денному відділені географічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка за спеціальністю «Туризм та рекреація». Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029. Згідно з довідкою від 01.09.2025 року №127, виданої Географічним факультетом Львівського національного університету імені Івана Франка, [PERSON] навчається на Географічному факультеті Львівського національного університету імені Івана Франка за спеціальністю «Туризм та рекреація», є студенткою 1 курсу освітнього ступеня Бакалавр денної форми здобуття освіти. Відповідно до договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка № ГРБ-283225-ДК від 09 серпня 2025 року фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичної особи, яка замовляє платну освітню послугу. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 214800,00 грн. Вартість платної освітньої послуги за кожен навчальний рік за умовами договору становить 53700,00 грн. Вартість за кожен семестр навчання становить 26850,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 0.0.4492703672.1 від 11.08.2025 року за перший семестр навчання [PERSON] , оплату здійснила позивачка. Позивачка зазначила у позовній заяві, що аліменти на утримання їхньої спільної з відповідачем дочки після розірвання шлюбу відповідач сплачував у добровільному порядку в розмірі свого заробітку, а починаючи з 19.08.2022 року і до досягнення дочкою повноліття [INFO] , аліменти стягувались на підставі судового наказу виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області 05.09.2022 року у справі № 197/598/22 в розмірі частини всіх видів доходу відповідача. Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини 1 статті 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Отже, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] продовжує навчання на Географічному факультеті Львівського національного університету імені Івана Франка за спеціальністю «Туризм та рекреація», є студенткою денної форми навчання, у зв`язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння ст.199 СК України відповідач, який є батьком [PERSON] , має обов`язок сплачувати аліменти на дитину у зв`язку з продовженням навчання до досягнення нею 23-х річного віку, за умови, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, взявши до уваги працездатний вік відповідача, матеріальне становище позивачки, враховуючи, що повнолітня дитина продовжує навчання, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 08.10.2024 до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, а також зважаючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за законом, судовий збір в розмірі 1211,20 грн (на час звернення до суду) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави на підставі п.1 ч.2, ч.6 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved