Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) стягнення аліментів на повнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, сторони мають спільну дитину, а саме є батьками доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка зазначає, що на даний час донька досягла повноліття, та є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини» та навчається на ІІ курсі на спеціальності 028 Менеджмент соціокультурної діяльності денної форми навчання на бюджетній основі з 01.09.2023.Термін закінчення навчання 30.06.2027. Також позивачка зазначає, що від часу розірвання шлюбу між сторонами, позивачка та відповідач починаючи з 2018 року проживають окремо. Спільна дитина з часу розлучення сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Крім доньки [PERSON] на утриманні у позивачки перебуває неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] .. Позивачка стверджує, що відповідач в свою чергу участі у вихованні, утриманні, навчанні спільної дитини не приймає, будь-якої добровільної матеріальної допомоги не здійснює, з приводу чого має триваючі аліментні боргові зобов`язання, розмір яких на цей час перевищує 50000 гривень. Обов`язок забезпечення, виховання, розвитку та становлення дичини перебуває виключно в межах компетенції позивачки. [PERSON] досягнувши повноліття продовжує своє навчання у відповідному вищому закладі освіти. Основний розмір витрат здійснюється виключно за рахунок коштів позивачки, з метою отримання дитино. Відповідного фахового рівня та доступу до можливості реалізації права на працю та за цих обставин потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача до часу закінчення навчання. А також те, що на даний момент відповідач є фізично здоровим чоловіком, має постійний дохід, має місце праці (служби), повністю здатен нести фінансову відповідальність перед позивачкою щодо сплати встановлених судом аліментних зобов`язань відносно повнолітньої дитини (доньки), до часу скінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Тому позивачка впевнена у тому, що відповідач, повинен та здатен таку матеріальну допомогу надавати. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до [INFO] включно, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2025 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову, свою позицію обґрунтував тим, що він не отримує дохід, з нього стягуються аліменти ще на іншу спільну з позивачкою дитину, а також він має неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та є повнолітньою. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2007, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Факт зміни прізвища позивачки із « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією рішення Канівського міськрайонного суду від 31.05.2023, з якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, даним рішенням було встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2020 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » 9а.с.22-23). З довідки №266 від 20.05.2025 виданої Відокремленим структурним підрозділом «Канівський фаховий коледж культури і мистецтв Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини», вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у вищевказаному начальному закладі на ІІ курсі спеціальності 028 Менеджмент соціокультурної діяльності, денної форми навчання на бюджетній основі з 01.09.2023. Термін закінчення навчання - 30.06.2027 (а.с.12). З копії рішення судового наказу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2018 у справі №697/1204/18, вбачається, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утриманні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.06.2018 та до досягнення їх повноліття (а.с.6). [PERSON] . [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №1789 від 04.08.2021 (а.с.11). З копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.2023, вбачається, що відповідач має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.37). За нормою ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України). Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані позивачем матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. При визначенні суми, яку потребує повнолітня донька сторін на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідача, згідно представлених суду документів стягуються аліменти на [PERSON] , має дитину від іншого шлюбу, офіційно не працевлаштований, а тому, на думку суду, позов в частині стягнення аліментів в частці від заробітку підлягає задоволенню. Щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити його в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу), беручи до уваги обставини справи та матеріальне положення сторін. Суд при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) на період навчання [PERSON] до [INFO] включно, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачував судовий збір в сумі 1211,20 грн., як такий що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір, як така що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 908,40 грн.. а підставі викладеного та

Outcome: partial