Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

16 червня 2025 року через систему «Електронний суд» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача [PERSON] надійшов позов, в якому просить : зняти арешт з нерухомого майна, що належало [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , який помер [INFO] , що накладений постановою про арешт майна боржника винесеної 30 червня 2016 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кальонкін О.С. в рамках виконав-чого провадження ВП №48518317, та зареєстрований 06 липня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про обтяження №15274871, державний реєстратор Кальонкін Олександр Сергійович, Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська область. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька, для оформлення своїх спадкових справ позивач звернулася до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дашдамірова Е.А. із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, у зв`язку тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження щодо всього нерухомого майна, належного [PERSON] (номер запису обтяження: 15274871), вид обтяження: арешт нерухомого майна, приватний нотаріус БРНО Київської області Дашдаміров Е.А. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 травня 2025 року. Так, 15 грудня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області на примусове виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2014 року (справі №359/6559/14-ц) видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості кредитним договором № 014/4038/81/32282 від 18 квітня 2006 року в розмірі 312 060,94 грн. 30 червня 2016 року постановою державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №48518317 для забезпечення виконання рішення накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] 30 червня 2016 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження. 08 листопада 2019 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/6559/14-ц замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом, а саме: первісного стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на його правонаступника - ТОВ «ФК «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС». У зв`язку із повним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАН» підтвердила відсутність будь-яких фінансових претензій до [PERSON] . Тому, позивач через свого представника - адвоката Горлатого О.В. зверталася Бориспільського відділу державної Виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту. Згідно відповіді Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) матеріали виконавчого провадження №48518317 були знищені за строком зберігання, а тому арешт з майна [PERSON] може бути знято лише за рішенням суду. Тому, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року провадження у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строк для їх реалізації. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Натомість представник позивача подав заяву, якою просив суд позовну заяву задовольнити, розгляд справи проводити у його та позивача відсутність. Від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАН» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ч. 1 ст.\~4\~та ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України\~встановлено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.\~1\~ст.\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на увсебіч-ному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтую-ться. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/4038/81/32282 від 18 квітня 2006 року у розмірі 312060 грн. 94 коп. (а.с. 10-12). На підставі вищевказаного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, 15 грудня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №2/359/1869/2014 (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом Бориспільського міськрайонного суду Київської області 2/359/1869/2014 від 15 грудня 2014 року, а саме: первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАН» (а.с.16-17). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03 липня 2024 року (а.с. 21). Після смерті [PERSON] , позивач з метою оформлення спадщини звернулась до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва на спадщину за законом на нерухоме майно позивачу було відмовлено до зняття арешту з майна [PERSON] . Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області від 30 травня 2025 року (а.с. 26-27). Так, згідно інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», витяг №5005069178536 від 12 березня 2025 року, номер інформаційної довідки № 16325070172 встановлено, в реєстрі міститься номер засобу обтяження № 15274871, вид обтяження : арешт нерухомого майна, підстава для реєстрації : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : 48518317, виданий 30 червня 2016 року головним державним виконавцем Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Кальонкіним О.С. (а.с. 18-19). Згідно листа повідомлення директора ТОВ «Фінансова компанія « РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» №13/03/25/1 від 18 квітня 2006 року встановлено, що у зв`язку з повним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №014/4038/81/32282 від 18 квітня 2006 року ТОВ «Фінансова компанія « РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» не має будь-яких фінансових претензій до [PERSON] за кредитним договором № 014/4038/81/32282 від 18 квітня 2006 року (а.с. 20). Згідно листа начальника відділу Пироженко Л. № 83727 від 06 червня 2025 року встановлено, що згідно перевірки «Автоматизованої системи виконавчого провадження», а саме ВП спецрозділ 25 серпня 2015 року було відкрите ВП № 48518317, згідно виконавчого листа №2/35/1869 від 15 грудня 2014 року про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 312060 грн. 94 коп. 30 червня 2016 року державним виконавцем відділу винесено постанову про закінчення ВП згідно пункту 10 частини 1 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження знищено за строком його зберігання (а.с. 31-32). Згідно ст. 1 Протоколу 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 1\~ст.\~316\~ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1,ч. 2\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та Конвенції. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами померлого [PERSON] . У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) нерухомого майна перешкоджає позивачу [PERSON] в оформленні спадщини. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved