Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області через свого представника звернувся [PERSON] із позовом про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є сином померлої [INFO] [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.05.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про смерть № 437. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко О.М. із заявою про прийняття спадщини. Позивач стверджує, що під час розгляду цивільної справи № 314/48/68/20 з`ясувалось до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко О.М. також звернувся і [PERSON] , онук померлої, який надав заповіт від 26.11.2019, згідно якого, померла [INFO] [PERSON] заповідала йому все своє майно, яке належатиме їй на час смерті, спадкова справа № 77/2022. Позивач стверджує, що на момент складання заповіту на ім`я [PERSON] на спадкодавицю здійснювався психологічний тиск, у зв`язку з хворобою та похилим віком вона не розуміла значення своїх дій й не могла керувати ними, відтак заповіт є недійсним. Просить визнати заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Оленою Михайлівною 26.11.2019, згідно якого [PERSON] , заповідала все своє майно, яке є в неї на час її смерті [PERSON] , недійсним. Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у цивільній справі № 314/2722/23 у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Немни Т.І., у якому не погоджуючись із позовними вимогами зазначає, що померла [INFO] \~ [PERSON] повністю розуміла свої дії до кінця свого життя, оскаржуваний заповіт складений у 2019 році, а померла [PERSON] у 2022 році. Твердження позивача, що саме в момент підписання заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій, що на неї здійснювався психологічний тиск, ґрунтується на припущеннях, всупереч ч. 6 ст. 81 ЦПК України відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дієздатність [PERSON] за заповітом була перевірена. [PERSON] психічних розладів не мала, на обліку та лікуванні у спеціалізованих закладах з надання психіатричної медичної допомоги не перебувала, доказів зворотнього стороною позивача до матеріалів справи не надано. Преставник відповідача зауважує, що відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (ст. 105 ЦПК). Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань. [PERSON] є бабою [PERSON] . Свого онука любила, тому заповіт ніяким чином не міг бути укладений під впливом обману та помилки або психологічного тиску, як зазначає позивач, а є волевиявленням померлої. Поняття «Свобода волевиявлення» відноситься до області права, а не медицини. Якщо у заповідача було погане здоров`я це не означає, що заповіт було укладено не за її волею. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2023 провадження у справі № 314/2722/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко О.М про визнання заповіту недісним зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний сан або залучені до проведення антитерористичної операції. 22.01.2024 на ухвалу суду від 19.12.2023 у справі № 314/2722/23 представником відповідача адвокатом Немною Т.І. подано апеляційну скаргу. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.03.2024 у справі № 314/2722/23, апеляційну скаргу [PERSON] в особі адвоката Немної Т.І. задоволено. Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2023, скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2024 у справі № 314/2722/23 провадження поновлено. 10.05.2024 представником позивача подано клопотання про зупинення розгляду справи з підстав перебування [PERSON] з березня 2022 у Збройних Силах України, що підтверджується довідкою від 13.03.2024 № 3161 та приймає участь у бойових діях, що підтверджується довідкою від 08.05.2024 № 5499. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2024 провадження у справі № 314/2722/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко О.М про визнання заповіту недійсним зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний сан або залучені до проведення антитерористичної операції. 18.11.2024 на ухвалу суду від 31.10.2024 у справі № 314/2722/23 представником відповідача адвокатом Немною Т.І. подано апеляційну скаргу. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.01.2025 у справі № 314/2722/23, апеляційну скаргу [PERSON] в особі адвоката Немної Т.І. задоволено. Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2024, скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.02.2025 у справі № 314/2722/23 провадження поновлено. 31.03.2025 представником позивача подано клопотання про зупинення розгляду справи з підстав безпосередньої участі [PERSON] у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою від 08.05.2024 № 5499 та витягом з наказу військової частини [NUMBER] від 15.07.2024. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відмовлено. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 314/2722/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача про відвід судді. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2025 у справі № 314/2722/23, постановлено відвести суддю\~Кононенка І.О.\~від розгляду\~цивільної справи\~№ 314/2722/23\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа\~ приватний\~нотаріус Вільнянського\~районного нотаріального\~округу Кравченко\~Олена Михайлівна,\~про визнання\~заповіту недійсним.Цивільну справу 314/2722/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним, передати на повторний розподіл для визначення іншого складу суду в порядку\~ст. 14 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025, визначено суддю Капітонова Є.М. Ухвалою суду від 24.04.2025 постановлено відкрити провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна про визнання заповіту недійсним. Розгляд цивільної справи здійснювати за правилами\~загального позовного провадження. 26.05.2025 представником позивача подано клопотання про зупинення розгляду справи з підстав того, що позивач [PERSON] має намір особисто приймати участь у даній справі, надавати пояснення, клопотання, тощо. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.07.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, відмовлено. 22.08.2025 позивачем [PERSON] до суду подано клопотання про зупинення розгляду справи з підстав того, що позивач [PERSON] не має представника у цій справі, договір із адвокатом Козарем М.В. він розірвав, має намір особисто приймати участь у даній справі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.09.2025 у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі, відмовлено. Ухвалою Вільнянського\~районного суду\~Запорізької області\~від 01.09.2025\~постановлено підготовче\~провадження у\~справі закрити.\~Цивільну справу\~за позовом позивача [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним, призначити до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач, третя особа не з`явились. Позивач подав до суду клопотання про відкладення розгляду цивільної справи, при цьому доказів неможливості явки в судове засідання до суду не надав. Представник відповідача адвокат Немна Т.І. заперечувала з приводу відкладення розгляду цивільної справи та залишення залишення позовної заяви без розгляду, наполягала на розгляді справи по суті. З урахуванням правової позиції висловиленої в постанові ВП ВС від 10 жовтня 2024 року у справі № 990/147/23, прийнявши позицію представниа відповідача, який наполягав на розгляді справи по суті, суд ухвалив розглянути цивільну справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно зі ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Зокрема ст. ст. 1217,1223\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. ст. 1233-1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК\~України немає відповідного правила. Водночас, загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування. Аналіз норм Книги шостої ЦК\~України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (ст. 1234 ЦК України), змісту заповіту (ст. ст. 1236-1240,1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (ст. 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (ст. ст. 1248,1249,1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 522/9893/17, провадження № 14-173цс20)). Згідно зі ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. У постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 у справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22) вказано, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 у справі № 496/4851/14-ц вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 554/11179/13-ц, від 02.11.2020 у справі № 326/81/15, від 22.12.2021 у справі № справі № 350/792/20. У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20) зазначено, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття прав взагалі). За таких обставин, обов`язок встановлення дієздатності особи заповідача та перевірка дійсності його волевиявлення покладається виключно на особу, що відповідно до законодавства України має право посвідчувати заповіти. У даному випадку такою особою була приватний нотаріус Кравченко О.М. Заповіт у встановленому законом порядку складений та внесений до Єдиного державного реєстру заповітів та спадкових справ, дана обставина сторонами не заперечується та оскаржується та не спростовується. Заповіт є чинним, та таким, що не змінювався та не скасовувався заповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог. За таких обставин, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed