Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 12 335,00 грн., як безпідставно набуті, судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 8 500, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що договірні відносини між позивачем та суб`єктами ринку природного газу виникли на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, в результаті чого позивач був приєднаний до публічного договору, присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач зазначив, що з 01 травня 2022 року побутові споживачі, які раніше отримували послуги з постачання природного газу від ДП «КиївГазЕнерджи», були автоматично включені до реєстру клієнтів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», однак позивача про такі кардинальні зміни не було належним чином повідомлено, у зв`язку з чим позивач продовжував сплачувати платежі за комунальні послуги на рахунок відповідача. В подальшому при виявленні факту помилкового перерахування коштів, позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково сплачених коштів, на що отримав відповідь про неможливість їх повернення, оскільки на банківські рахунки ДП «КГЕ» накладено арешт. У березні 2025 року позивач отримав рахунок за спожитий газ від ТОВ «Нафтогаз Трейдинг», в якому було зазначено заборгованість позивача у розмірі 12 328, 00 грн за ті самі послуги з постачання природного газу. За таких обставин, позивач дійшов висновку, що відповідач безпідставно утримує на своїх банківських рахунках грошові кошти позивача у розмірі 12 335, 30 грн., у зв`язку із чим був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, [PERSON] було підписано також заяву-приєднання до умов постачання природного газу побутовим споживачам від 03 травня 2016 року за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно довідки про фінансовий стан споживача за особовим рахунком № [NUMBER] обліковується заборгованість у розмірі 14 232, 82 грн. Таким чином, відповідно до фактичних даних за особовим рахунком № [NUMBER] обліковується сума надмірно сплачених коштів у розмірі 12 335, 30 грн, проте за особовим рахунком № [NUMBER] обліковується борг за надані відповідачем на користь позивача послуги у розмірі 14 232, 82 грн. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 19 червня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 01 липня 2025 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін у судове засідання. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 18/. [PERSON] сплачено на банківський рахунок ДП «КиївГазЕнерджи» за послуги постачання природного газу за травень 2023 року кошти у розмірі: - 5 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією E59F TF2Q V804 4NJK від 28 травня 2023 року /а.с. 12/; - 4000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією AVTJ-HD9T-GNKX-AHE6 від 18 грудня 2023 року /а.с. 13/; - 5 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 3FVW-P10T-VI0G-WCY3 від 13 листопада 2023 року /а.с. 14/; - 3000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією BFD1-V6J2-AOQU MEIY від 14 вересня 2023 року /а.с. 15/. Відповідно до листа ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» від 04 березня 2024 року № 196/19 вбачається, що 28 лютого 2024 року позивач звертався до відповідача з питанням повернення коштів внаслідок переходу побутового споживача до постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», звернення зареєстроване 28 лютого 2024 року за вх. № 106/19-3, на яке надано відповідь про те, що на рахунки ДП «КГЕ» накладено арешт в межах виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва у справі № 910/9745/22 про стягнення заборгованості з ДП «КГЕ» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», що унеможливлює своєчасне повернення перерахованих коштів споживачам на даний час /а.с. 7/. Відповідно до рахунку за спожитий газ, здійсненого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 09 квітня 2025 року, станом на березень 2025 року, за особовим рахунком [NUMBER] , який присвоєний [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість у розмірі 12 328, 85 грн /а.с. 16/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відносини, які виникли між сторонами є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються нормами Цивільного кодексу України, Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до абзаців 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно з нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правил постачання природного газу) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Акцептуванням Типового договору є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу та об`єм фактичного споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача. Пунктом 5 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що постачальник природного газу суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Відповідно до визначень, наведених у п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Згідно з п. 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Відповідно до п. 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу, спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно із п. 9 розділу VII Правил постачання природного газу, спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду. Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність з транспортування, розподілу та постачання природного газу підлягає ліцензуванню. Наказом Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції. Відтак відповідач ДП «КиївГаз Енерджи» з 01 травня 2022 року здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими числовими значеннями об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані безпідставно, так як відповідні послуги відповідачем фактично надані не були природній газ вказаним постачальником не постачався. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 910/13271/18 зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. А якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постанові ВС від 22.03.2023 року у справі № 592/12956/21. Отже, ДП «КиївГаз Енерджи» з 01 травня 2022 року згідно Наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» припинило надавати позивачу послуги з постачання природного газу за його особовим рахунком № [NUMBER] . Однак за цим рахунком мала місце оплата послуг на суму 12 328, 85 грн., які фактично надано не було, більш того, відповідач фактично припинив бути виконавцем послуг за договором з постачання природного газу. Відтак правова підстава для оплати позивачем наданих послуг саме відповідачу відсутня, отже відповідні кошти переплати мають бути повернуті власнику. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ДП «КиївГаз Енерджи» не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження повернення коштів, які були сплачені позивачем. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви до суду, а також були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8 500, 00 грн, і позов суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню вказані суми на користь позивача. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved