Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 48000,00 грн, судового збору у сумі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 78862667. 03.07.2023 укладено договір факторингу № 034-030723, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №78862667. На виконання умов договору позики позикодавець 20.04.2023 перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами договору в сумі 12000,00 грн, виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. Натомість відповідач у встановлені умовами договору строки суму позики не повернув, проценти не сплатив, у зв`язку з чим за час користування коштами позики на суму позики були нараховані проценти відповідно до умов договору. Сума заборгованості боржника перед ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за договором позики № 78862667 складає 48000,00 грн, з яких сума неповерненої позики складає 12000,00 грн, сума нарахованих та несплачених процентів - 36000,00 грн. Повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі на адресу зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 20.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 78862667. Вказаний договір підписаний відповідачкою відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням її персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора u7b611yEXy. Згідно з п. 1 договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. Пунктом 2 договору встановлено суму позики - 12000,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 2,50 %, дата надання позики - 20.04.2023, дата повернення позики - 20.05.2023, знижена процентна ставка/день - 1%. Згідно з п. 6 договору позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація). Продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в п.п. 2.3. п. 2 Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. Доказів того, що між сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного договору позики щодо продовження строку користування позикою (пролонгація), як це передбачено п. 6 договору позики, у матеріалах справи немає. Перерахування грошових коштів відповідачу за договором від 20.04.2023 на суму 12000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 20.12.2024. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», отримано кредиту 12000,00 грн, нараховано процентів за період з 20.04.2023 по 18.08.2023 на суму 36000,00 грн. 03.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір про факторингу №034-030723, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 78862667 на загальну суму 48000,00 грн, з яких: основний борг - 12000,00 грн, проценти - 36000,00 грн. Норми права та мотиви суду Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91). У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У цій справі судом встановлено, що первісний кредитор виконав своє зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 78862667 від 20.04.2023 на загальну суму 48000,00 грн, з яких: основний борг - 12000,00 грн, проценти період з 20.04.2023 по 18.08.2023 - 36000,00 грн. Однак згідно із умовами договору № 78862667 від 20.04.2023 строк кредитування становить 30 днів, і датою повернення позики є 20.05.2023, відповідно, проценти у межах погодженого сторонами строку кредитування за період з 20.04.2023 по 20.05.2023 становлять 9000,00 грн (12000,00 * 2,5 / 100 * 30). Доказів того, що між сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного договору позики щодо продовження строку користування позикою (пролонгація), як це передбачено п. 6 договору позики, у матеріалах справи немає, тому і підстав для стягнення процентів понад строк кредитування немає. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 78862667 від 20.04.2023 становить 21 000,00 грн, виходячи з такого розрахунку: 12000,00 грн (основний борг) + 9000,00 грн (проценти за строк користування позикою). У цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Решта позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тому, судовий збір за подання позовної заяви у цій справі становив 2422,40 грн (3028*0,8), і, як наслідок, розподіл судових витрат має бути здійснений із суми 2422,40 грн, а не із 3028,00 грн, як про це помилково вказує позивач. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1059,80 грн (21000,00*2422,40/48000,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial