Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Посилався на\~те,\~що 02 серпня 2003 року між сторонами був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народились діти донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносин припинені, сторони проживають окремо. Вказує, що дитина [PERSON] , 2017 року народження, проживає разом із батьком, мати проживає окремо із дитиною [PERSON] , 2014 року народження. Вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, у них різні погляди на життя. Втрачено почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання спільних дітей, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Дитина [PERSON] , 2017 року народження, після припинення спільного проживання, проживає з батьком. Проживання з батьком відповідає інтересам дитини [PERSON] , 2017 року народження. Батько повністю фінансово утримує дитину [PERSON] , 2017 року народження, піклується про неї. У зв`язку з наведеним, просив шлюб між ними розірвати, малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з її батьком [PERSON] , [INFO] та встановити факт, що батько [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив заяву задовольнити. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Валер`янівської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 4. (а.с. 8). Під час даного шлюбу у сторін народились діти донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . /а.с. 52, 55/. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини [PERSON] , 2017 року народження. (а/с 40). Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами досягнуто згоди щодо способу участі батьків у вихованні дитини [PERSON] , 2017 року народження, місця проживання та умов її утримання, що підтверджується договором між батьками про утримання та визначення місця проживання дитини з батьком. /а.с. 40/. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини [PERSON] , 2017 року народження із батьком [PERSON] /а.с. 35/. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та виховання їх спільної дитини [PERSON] , 2017 року народження. Позивач [PERSON] офіційно працює та має стабільний фінансовий дохід. /а.с. 58-59/. Згідно довідки Чернівецького ліцею №13 ЧМР, за період навчання дитини [PERSON] , 2017 року народження в закладі, тато бере участь у вихованні дитини, а саме приводить та забирає дитину зі школи, відвідує шкільні батьківські збори, цікавиться навчанням дитини, підтримує контакт з класним керівником. /а.с. 76/. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] , станом на 08.09.2025 року незнятої чи непогашеної судимості не має. /а.с 60/. Крім того, факт одноособового утримання та виховання позивачем малолітньої дитини підтверджується також й письмовими поясненнями людей, близьких до їхнього оточення. (а.с. 41-43, 66-72). У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що позивачем доведений факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, зважаючи на наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини [PERSON] , 2017 року народження, згоди самої матері дитини /а.с. 35/, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved