Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Від ТОВ "Полтаваенергозбут" надійшла позовна заява до [PERSON] та [PERSON] з наступними вимогами: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача на рахунок зі спеціальним режимом використання р/р № [NUMBER] відкритий у філії АТ "Ощадбанк", МФО 331467, ЄДРПОУ 42223804 заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 10260,23 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. З 01.01.2019 [PERSON] приєднався до умов до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230965415, ЕІС-код точки розподілу 62Z3470093216310, на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 22010088-8 від 15.09.2004, шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . [INFO] [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю. З 01.01.2019 [PERSON] та [PERSON] приєднався до умов до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230965415, ЕІС-код точки розподілу 62Z3470093216310, шляхом фактичного споживання та оплат електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . До ТОВ «Поллтаваенергозбут» не звернулися для переоформлення особового рахунку та укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Станом на момент подачі позовної заяви, відповідачі мають непогашену заборгованість перед позивачем на загальну суму 10260,23 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. 21.10.2021 відповідачам припинено постачання електричної енергії. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою від 01.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 28.08.2025 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 09:30 год. 16.10.2025. 16.10.2025 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявсь запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] . Відповідно до довідки Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб № 01-12-05-09/10549 від 18.07.2025, яка надійшла до суду 24.07.2025, вбачається, що відомості щодо реєстрації [PERSON] , [INFO] , відсутні. За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на останню відому адресу реєстрації відповідачки [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів, однак судова кореспонденція повернувся до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідачки [PERSON] про розгляд даної справи, 07.08.2025 та 28.08.2025 суд розмістив оголошення для відповідачки [PERSON] про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, незалежно від того чи отримала відповідачка адресовану їй кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідачки [PERSON] дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином відповідно до положень статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.01.2019 ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам на території Полтавської області. З 01.01.2019 [PERSON] приєднався до умов до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230965415, ЕІС-код точки розподілу 62Z3470093216310, на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 22010088-8 від 15.09.2004, шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . [INFO] [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю. 01.01.2019 [PERSON] приєдналася до умов публічного типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230965415, ЕІС-код точки розподілу 62Z3470093216310 шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з 01.07.2020 по 01.06.2025 відповідачка [PERSON] споживала електричну енергію, а оплату за неї не здійснювала або здійснювала не в повному обсязі, чим порушила свої зобов`язання за договором про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут» внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 10260,23 грн. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України [PERSON] набула всіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і обов`язки щодо сплати боргу за спожиту електричну енергію. Постановою № 1268 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 на ТОВ «Полтаваенергозбут» покладено спеціальні обов`язки, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме: виконання функцій постачальника універсальних послуг. У відповідності до п. 2. та п. 7 Постанови № 312 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 та п. 3.1.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені даною постановою - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною' енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Отже, суд приходить до висновку, що з моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку відповідачка [PERSON] та позивач ТОВ «Полтаваенергозбут» набуло всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання. Відповідно до п.4.12 ПРРЕЕ - розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату за період з липня 2020 року по червень 2025 року розмір заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , становить 10260,23 грн. Доказів погашення заборгованості повністю або частково відповідачкою [PERSON] до суду не надано. Позивачем не доведено та не надано суду доказів фактичного проживання та споживання наданих послуг відповідачкою [PERSON] , яка не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тому, підстав для стягнення заборгованості з неї не вбачається. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд зазначає, що відповідачка [PERSON] відзив на позов не подала, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надала. Розрахунок суми заборгованості ТОВ «Полтаваенергозбут», наданий до позовної заяви, відповідачкою [PERSON] не спростований. Власного розрахунку відповідачка [PERSON] до суду не надала. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує своїх обов`язків по сплаті коштів за спожиту електричну енергію, суд доходить висновку про стягнення з неї заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.07.2020 по 01.06.2025 у розмірі 10260,23 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а тому стягує з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ "Полтаваенергозбут" судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial