Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 листопада 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 517603-КС-001 про надання кредиту. Зазначений договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 28.11.2024 року Позивачем була направлена Відповідачу пропозиція (оферта) щодо укладення зазначеного договору. У той же день Відповідач прийняв цю пропозицію шляхом акцепту на умовах, визначених офертою. Ідентифікація особи відбулась шляхом направлення на номер телефону [NUMBER] , вказаний Відповідачем у своїй анкеті, одноразового ідентифікатора UA-9271, який було введено Відповідачем через інформаційно-телекомунікаційну систему. Через особистий кабінет на вебсайті кредитодавця Відповідач заповнив заявку на отримання кредиту, в якій вказав номер банківської картки. У відповідь на подану заявку Позивач розмістив у системі Оферту, яку Відповідач акцептував шляхом надсилання зазначеного одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору, Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 17 000,00 грн, який було перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] . Вказана банківська картка була зазначена Відповідачем при заповненні анкетних даних. Відповідно до умов кредитного договору, плата за користування кредитом становить 1% за кожен день користування. Також договором передбачено графік платежів та процентна ставка, яка нараховується на залишок заборгованості щоденно. Попри часткову сплату заборгованості на загальну суму 19 152,06 грн, Відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22.06.2025 року, загальна сума боргу за договором № 517603-КС-001 становить 36 199,04 грн, з яких: прострочене тіло кредиту - 14 898,20 грн, прострочені проценти - 14 600,04 грн, штрафні санкції - 6 700,80 грн, прострочені комісійні платежі - 0,00 грн. Вказану суму Відповідач у добровільному порядку не погасив, у зв`язку з чим Позивач просив суд стягнути зазначену суму в судовому порядку. У позовній заяві представник Позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд задовольнити їх на підставі поданих доказів. Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак у суд не з`явився і причин неявки не повідомив. Враховуючи ці обставини, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. 20.10.2025 року Косівським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи згідно зі статтею 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази та обставини, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Як встановлено судом, 28.11.2024 року між Позивачем (ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») та Відповідачем ( [PERSON] ) було укладено кредитний договір № 517603-КС-001 в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями через інформаційно-телекомунікаційну систему. Умови укладення договору відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію», зокрема статті 12, яка визначає порядок підписання електронних правочинів. Факт укладення договору підтверджується направленням Позивачем оферти Відповідачу, акцептом цієї оферти з боку Відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора (UA-9271), а також виконанням сторонами договірних умов - перерахуванням кредитних коштів у розмірі 17 000,00 грн на банківську картку, зазначену Відповідачем, та здійсненням часткових платежів в рахунок його погашення. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі статтею 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у визначений строк. Зі змісту кредитного договору та супровідних документів убачається, що Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути надану йому суму кредиту, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 1% за кожен день користування коштами. Крім того, договором був визначений графік платежів та механізм розрахунку заборгованості, включаючи нарахування штрафних санкцій у разі порушення строків виконання зобов`язань. Станом на 22.06.2025 року, за розрахунком Позивача, загальна сума заборгованості за вказаним договором становить 36 199,04 грн, у тому числі: прострочене тіло кредиту - 14 898,20 грн; прострочені проценти - 14 600,04 грн; штрафні санкції - 6 700,80 грн; прострочені комісійні платежі - 0,00 грн. Попри часткову оплату заборгованості на суму 19 152,06 грн, Відповідач у добровільному порядку зобов`язання за кредитним договором не виконав, що підтверджує наявність порушення умов договору. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у документах, зокрема в електронних повідомленнях, які обмінялися сторони. Такий правочин вважається вчиненим належно за умови, що він підписаний сторонами з використанням електронного підпису, у тому числі одноразового ідентифікатора. Крім того, згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами статей 626 та 628 ЦК України, договором є домовленість, яка визначає права та обов`язки сторін, і зміст якої включає істотні умови, передбачені законом. У свою чергу, частина перша статті 638 ЦК України встановлює, що істотними умовами договору є, зокрема, умови про його предмет. Факт укладення кредитного договору, його підписання шляхом введення одноразового ідентифікатора, використання особистого кабінету Відповідача, надання кредитних коштів, а також здійснення часткової оплати заборгованості свідчать про вчинення сторонами правочину та підтверджують його дійсність. Суд бере до уваги, що, відповідно до законодавства, укладення електронного договору прирівнюється до укладення письмового договору і тягне за собою відповідні юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що Відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, яка є підтвердженою документально та не спростована іншими доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові відносини у сфері електронної комерції, зокрема під час вчинення електронних правочинів. Цей Закон встановлює особливості порядку укладення та підписання електронних договорів порівняно із загальними правилами, визначеними Цивільним кодексом України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, які додаються до інших електронних даних особою, що приймає пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні договору. Відповідно до пункту 12 частини першої цієї ж статті, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Такий ідентифікатор може бути надісланий засобом зв`язку, вказаним особою під час реєстрації, і додається до електронного повідомлення, яке надсилається для акцепту пропозиції. Згідно зі статтями 11, 12 та 14 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту отримання особою, яка зробила пропозицію, відповіді про прийняття (акцепт) такої пропозиції. Така відповідь може бути надана: шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 зазначеного Закону; або шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У разі, якщо укладення електронного договору здійснюється в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, особа повинна пройти ідентифікацію та акцептувати оферту шляхом: надсилання електронного повідомлення з підписом згідно статті 12 Закону; або шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У даній справі, як вбачається з матеріалів, Відповідач був належним чином ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача відповідно до вимог частини четвертої статті 14 Закону України «Про електронну комерцію», яка передбачає здійснення ідентифікації особи під час кожного входу до системи з використанням електронного підпису. Відповідно до пунктів 3.1.1-3.1.3 Правил надання кредиту: після отримання Заявником повідомлення про схвалення заявки, в особистому кабінеті розміщується Оферта, що є пропозицією у розумінні частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»; одночасно надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання; у випадку, якщо Заявник не підписує Оферту з використанням такого ідентифікатора, Оферта вважається неакцептованою і втрачає юридичну силу. У справі підтверджено, що Відповідач ознайомився з Паспортом споживчого кредиту та підписав його шляхом введення одноразового ідентифікатора, що підтверджується збереженим електронним записом та візуальною формою документа. Через особистий кабінет на вебсайті Позивача Відповідач заповнив заявку на отримання кредиту, в якій зазначив умови, які його влаштовували, та підтвердив згоду на їх прийняття шляхом акцепту Оферти. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір в електронній формі, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам законодавства. Договір є дійсним, а його умови були прийняті Відповідачем шляхом належного акцепту. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю грошові кошти у визначеній договором сумі та у встановлений строк. За статтею 1054 ЦК України, кредитним договором є домовленість, за якою фінансова установа зобов`язується надати кредит, а позичальник повернути його та сплатити проценти, встановлені договором (див. також частину першу статті 1048 ЦК України). Проте, як свідчить поданий Позивачем розрахунок, станом на 22.06.2025 року Відповідачем належним чином не виконано зобов`язання щодо погашення кредиту. Загальна сума заборгованості за договором № 517603-КС-001 складає 36 199,04 грн, з яких: прострочене тіло кредиту - 14 898,20 грн; прострочені проценти - 14 600,04 грн; штрафні санкції - 6 700,80 грн; прострочені комісійні платежі - 0,00 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з Відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі наведеного, ст.ст.509, 526, 530, 610, 629, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved