Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та мотивує свої вимоги тим, що 15 січня 2025 року між ним і відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу позику в сумі 311500,00 грн. На підтвердження укладення договору позики між сторонами, його умов та передачі грошей, відповідачем власноручно складено розписку, яка посвідчує факт передання позивачем для відповідача та отримання ним коштів у сумі 311500,00грн., які відповідач обіцяв повернути у строк до 01 серпня 2025 року. На момент подачі позову, відповідач кошти не повернув, тобто не виконав боргові зобов`язання перед позивачем, передбачені умовами договору позики. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору позики, у відповідності до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України відповідачу нараховані інфляційні витрати в сумі 43983,19грн. та річні по договору позики в сумі 10128,05грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором позики від 15 січня 2025 року в сумі 311500,00 грн., інфляційні витрати в сумі 43983,19 грн. та 3% річних від простроченої суми по договору позики в сумі 10128,05 грн. А також стягнути суму судового збору. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 05 вересня 2025 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, проведення засідання якого призначено на 25 вересня 2025 року о 10 год. 00 хв. В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. 15 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в заяві також підтримав позовні вимоги в повному обсязі і не заперечував проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ст.\~1049\~ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Письмового договору позики позивачем до матеріалів справи не долучено, водночас міститься розписка від 15 січня 2025 року з підписом відповідача (а.с.6). Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постановах від 05 вересня 2018 року у справі №756/8630/14-ц, від 08 квітня 2021 року у справі №500/1755/17, від 22 вересня 2021 року у справі №761/29374/19 та від 16 лютого 2022 року у справі №520/19325/18. Отже, судом установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Під час судового розгляду також встановлено, що відповідно до розписки від 15 січня 2025 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 311500,00 грн. У розписці зазначено, що вказані кошти він зобов`язується повернути у строк до 01 серпня 2025 року (а.с. 6). Враховуючи те, що 15 січня 2025 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що після настання строку повернення позики, відповідач свої зобов`язання по поверненню отриманих грошових коштів не виконав, грошові кошти не повернув, чим порушує права позивача, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідач не виконав умови договору, а тому на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти за договором позики від 15 січня 2025 року в сумі 311500,00 грн. Разом з тим, ні позовна заява ні матеріали справи не містять доказів на підтвердження законності нарахування позивачем суми інфляційних витрат в розмірі 43983,19 грн. та 3% річних, що становить 10128,05 грн., які просить стягнути з відповідача [PERSON] . Заявлена сума не підтверджується наданими позивачем розрахунками, тому є необґрунтованою, а позовні вимоги в цій часті не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір позивачем сплачено в сумі 3656,11 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 5035881430057992 від 02 вересня 2025 року. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3115,00 грн.

Outcome: partial