Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що в лютому 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто угоди на продаж квартири за адресою: [ADDRESS] . В лютому 2014 року було укладено договір купівлі-продажу, в простій письмовій формі. На підтвердження наміру придбати нерухоме майно, позивач в день підписання договору купівлі- продажу передав продавцю грошові кошти у розмірі 23000 (двадцять гри тисячі) доларів СІІІА за квартиру яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв.м., житловою 45,9 кв.м. В розписці підписаною [PERSON] , продавець [PERSON] підтвердив, що отримав грошові кошти у повному обсязі і претензій до позивача не має. Вважає, що фактично 18.02.2014 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . В свою чергу, продавець [PERSON] зобов`язався, до 18 березня 2014 року підготувати відповідні оригінали документів на квартиру, які є необхідними для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна. 18 березня 2014 року, позивач домовився з продавцем [PERSON] про зустріч в нотаріальній конторі для посвідчення нашого договору купівлі-продажу, однак він до нотаріальної контори не з`явився, і на подальші вимоги та на телефонні дзвінки не реагує. Вищевказаною квартирою за адресою [ADDRESS] , позивач користується та розпоряджається з 18.02.2014 року ;по теперішній час, але зареєструвати право власності на своє ім`я не має можливості. В зв`язку з викладеним просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області, 28.12.2001 р., адреса: [ADDRESS] , PHОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв.м., житловою 45,9 кв.м. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст.\~223\~ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2014 року, спадкоємцем квартири за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] , спадкова справа №29/2013, зареєстровано у реєстрі за №120. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17740903 від 13.02.2014 року встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру виготовленого станом на 18.07.2008 року встановлено, що загальна площа квартири, яка розташована в [ADDRESS] становить 63,5 кв.м., житлова площа 45,9 кв.м. Відповідно до\~розписки від 18.02.2014 року підписаною [PERSON] , встановлено, що продавець [PERSON] підтвердив, що отримав грошові кошти у розмірі 23\~000 доларів США, як оплату за квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] в повному обсязі і претензій до [PERSON] не має. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати право власності.

Outcome: approved