Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

08.04.2025р. до Савранського районного суду Одеської області з Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України цивільна справа\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу. В обґрунтування вимог позивачка вказує, що 29.06.2022р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, під час якого змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». До реєстрації шлюбу з відповідачем позивачка мала малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , для якого відповідач виявив бажання стати батьком та подав відповідну заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, на підставі якої відповідача було записано батьком дитини. На теперішній час дитина проживає з позивачкою, вона її утримує та виховує самостійно, а відповідач повністю відсторонився від виховання та утримання дитини. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, між ними втрачено почуття любові, всі фізичні та духовні зв`язки, що призвело до припинення сімейних відносин з січня 2025 року, коли відповідач повернувся з полону та почав проживати самостійно, спільного господарства вони не ведуть, син проживає біля позивачки. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 1211,20грн. за подання до суду цієї заяви. Ухвалою суду від 27.05.2025р. було задоволено клопотання відповідача про надання йому з позивачкою строку на примирення терміном чотири місяця, тобто до 27.09.2025р. (а.с.43). В судове засідання позивачка та її представник адвокат Корнієнко Ю.А. не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, а справу розглянути без їх участі (а.с.49, 50). Відповідач в судове засідання також не з`явився, 09.10.2025р., до початку розгляду справи по суті, подав до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.52). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначене положення кореспондується зі ст.16 Загальної декларації прав людини, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України). Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р. вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. Разом з тим, укладання шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, з січня 2025 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, малолітній син [PERSON] проживає біля позивачки, остання на примирення не згодна і відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи положення ч.1 ст.113 СК України і ч.8 ст.294 ЦПК України щодо права особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, та вимогу позивачки щодо відновлення її дошлюбного прізвища « [PERSON] », вважає її такою, що підлягає задоволенню. Суд роз`яснює, що згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved