Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало, що 14.01.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №1454951 про надання споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Зазначав, що позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 30 день, стандартна процентна ставка 1,9% в день. Крім того, вказував, що відповідачкою були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів, та на її картковий рахунок було перераховано кредитні кошти в сумі 5 000 грн. за реквізитами платіжної картки. Також, вказував на те, що 07.09.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», укладено Договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №1454951 від 14.01.2021 р. 07.09.2021 р. ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор відповідно до умов договору відступлення права вимоги №2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1454951 від 14.01.2021 р. до ТзОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] . При цьому, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі та надало грошові кошти, однак [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 12.06.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 14 300 грн., з яких 5 000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9 300 грн. - прострочена заборгованість за процентами, чим порушуються права та інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН». На підставі вищевикладеного, посилаючись на умови договору, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором №1454951 від 14.01.2021 р. у розмірі 14 300 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та розглянути справу у відсутності їхнього представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №1454951 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 30 днів. За змістом ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Зазначений кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Відповідно до п.1.1, п.1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Так, відповідно до п.2.1. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами кредитної картки № [NUMBER] , або іншої кредитної картки клієнта. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Так, ст.526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 5 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Пунктом першим ч.1 ст.512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.ст.1077, 1078\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що право вимоги за вказаним вище договором було переуступлено первісним кредитором позивачу відповідно до договорів факторингу №1-07092021 від 07.09.2021 р., №2-07/09/2021 від 07.09.2021 р. Згідно ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до вимог ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до витягу Реєстру боржників до Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки. З моменту відступлення права вимоги відповідачка вказану заборгованість не погасила, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. На підтвердження наявності зазначеного боргу позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №1454951 від 14.01.2021 р. Відповідно до ст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із таблиці обчислення загальної вартості кредиту (дод.№1 до договору) та розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається що [PERSON] отримавши 14.01.2021 р. кредитні кошти в сумі 5 000 грн. їх не повертала, як і не повертала нараховані відсотки, окрім як 12.02.2021 р. 100 грн., 18.02.2021р. 1000 грн. та 19.02.2021 р. 1000 грн., що в кінцевому результаті призвело до виникнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 000 грн. та по відсотках в сумі 9 300 грн. Будь-яких штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору кредиту відповідачці не нараховувалось і в суму позову не включалось. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ч.2-6 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: договором про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09.07.25 р., актом про отримання правової допомоги від 15.09.2025 р., рахунком від 15.09.2025 р., платіжною інструкцією про оплату правової допомоги від 15.09.2025 р., суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу в сумі 10 500 грн., які підлягають стягненню з відповідачки. Стягненню з відповідачки також підлягає судовий збір за подачу позивачем позовної заяви в сумі 2 422,40 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved