Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

в позові вказано «24 січня 2017 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між мною та відповідачкою [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Шлюбне життя у нас не склалося, тому на даний час у суді перебуває справа про розірвання шлюбу між нами. За час нашого з відповідачкою спільного проживання нами було спільно придбано: - двокімнатна квартира, загальною площею 48,60 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] . Вказану квартиру було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року. Право власності зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки про оцінку об`єкта нерухомості оціночна вартість вказаної квартири становить 1857146,80 грн. (довідка додається до позову); - земельну ділянку площею 0,05 га та житловий будинок [ADDRESS] . Вказану земельну ділянку та житловий будинок на ній було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2023 року. Право власності зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (по 1/2), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки про оцінку об`єкта нерухомості оціночна вартість вказаної земельної ділянки становить 901866,06 грн., житлового будинку 2245634,10 грн. (довідка додається до позову), - транспортний засіб марки PEUGEOT, модель 508, 2019 року випуску, синього кольору, VIN ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . Вартість аналогічного транспортного засобу, згідно відкритих джерел становить 672000 гривень, точну вартість буде встановлено в ході судового розгляду після проведення автотоварозначної експертизи. Таким чином, вище вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . В добровільному порядку відповідачка відмовляється здійснити поділ майна. Оскільки, житловий будинок та земельна ділянка перебуває в користуванні [PERSON] , тому вважаю необхідним передати у її власність зазначений будинок та земельну ділянку. Зважаючи на співмірність вартості житлового будинку та квартири, вважаємо справедливим варіантом поділу виділити у особисту приватну власність [PERSON] двокімнатну квартиру, загальною площею 48,60 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1593988026101) та припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] на частки двокімнатної квартири, загальною площею 48,60 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1593988026101). Щодо транспортного засобу, то позивач не заперечує щодо залишення траснпортного засобу у власності відповідачки…». Представник позивача подала до суду заяву за змістом якої, у зв`язку з поданням заяви про визнання позову, просила розглядати справу без її та позивача участі, позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, не заперечувала щодо обсягу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, не заперечувала щодо порядку поділу майна, наслідки визнання позову відповідачу відомі. Просила справу розглядати та її відсутності та відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 24 січня 2017 року. 25 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,05 га та житловий будинок [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (по 1/2), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки про оцінку об`єкта нерухомості оціночна вартість вказаної земельної ділянкистановить 901866,06 грн., житлового будинку 2245634,10 грн. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстроване право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 48,60 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] . Вказану квартиру було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року. Згідно довідки про оцінку об`єкта нерухомості оціночна вартість вказаної квартири становить 1857146,80 грн. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, у постановах Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17, від 27 червня 2018 року у справі № 757/45050/15 та від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17 дано тлумачення ст. 60 СК України, в якій визначено право спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. І якщо раніше судова практика виходила з того, що позивач повинен довести придбання майна, яке він хоче поділити, в період шлюбу за спільні кошти для спільного використання, то наразі, з огляду на презумпцію спільної сумісної власності подружжя наводити докази на її спростування повинен той, хто її заперечує. У постанові Верховного Суду у справі № 725/1776/18 від 12.02.2020 також вказано, що за змістом статей 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Верховний Суд вказав, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 вказано про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Крім того, позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] майно: - земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер №2610193001:15:004:1274 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2723343826101); - житловий будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 763070826101);- двокімнатну квартиру, загальною площею 48,60 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1593988026101);- транспортний засіб марки PEUGEOT, модель 508, 2019 року випуску, синього кольору, VIN ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . Припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] , на частки двокімнатної квартири загальною площею 48,60 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] , на частки на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер №2610193001:15:004:1274 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2723343826101) та на частки житлового будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 763070826101); Припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] , на частки транспортного засобу марки PEUGEOT, модель 508, 2019 року випуску, синього кольору, VIN ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21). Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. \~\~Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові (пункт 40) від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 вже виснувала, що окрема вимога припинити право спільної сумісної власності також є неефективним способом захисту. Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 січня 2024 року у справі №\~523/14489/15-ц. Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами в частині порядку поділу майна, та судом встановлені підстави для його часткового задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. В ч. 5 ст. 268 ЦПК України вказано, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до зазначеного, суд -

Outcome: partial