Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

представник Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГРАВЕ УКРАЇНА» (далі - ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») - адвокат Синюк С.Л. 09.09.2025 через систему Електронний Суд звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 57903,61 грн, 3028 грн судового збору та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.03.2024 між ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» та [PERSON] укладено поліс №ЕР/219698845 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] . Розмір франшизи за полісом - 0,00 грн. 17.10.2024 у м. Львові, по вул. Крип`якевича, 1, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2024 по справі №461/8787/24 дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] 21.10.2024 до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» з повідомленням про випадок з транспортним засобом звернулась [PERSON] та повідомила, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] . 23.12.2024 до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулась [PERSON] (власник автомобіля «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] ) із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої просила здійснити виплату страхового відшкодування на вказаний рахунок в узгодженому розмірі. Відповідно до Звіту №ФД-0426 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ВТВ автомобіля «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 56603,61 грн, а також 1300 грн витрат на послуги евакуатора відповідно до квитанції від 29.10.2024. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 02.01.2025 фахівцями ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було складено страховий акт №10.90125411/1/KOS, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 57903,61 грн. Відповідно до платіжної інструкції №0106131193 від 06.01.2025 ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування за шкоду, завдану власнику автомобіля «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 57903,61 грн. Таким чином, фактичні витрати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», пов`язані з цим страховим випадком складають 57903,61 грн. Разом з тим, згідно постанови Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2024 у справі №461/8787/24, яка набрала законної сили, встановлено, що 17.10.2024 у м. Львові, по вул. Крип`якевича, 1, [PERSON] , будучи учасником ДТП, покинув місце пригоди не повідомивши органи поліції, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України. Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на дату укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/219698845 та на дату виникнення спірних правовідносин, зокрема, підпункту 38.1.1. «в» пункту 38.1: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, підпункту 38.1.1. «в» пункту 38.1, з урахуванням того, що відповідач залишив місце скоєння ДТП, до якої був причетний, останній зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 57903,61 грн. Ухвалою судді від 10.09.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. 13.10.2025 представником позивача ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» - адвокатом Синюком С.Л. подано заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, з долученими до такої доказами понесення фактичних витрат на правничу допомогу. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 10.09.2025 про відкриття провадження у справі, останній не надав суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з`явився повторно. Зі згоди представника позивача, який в поданій заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.10.2024 о 15:34 год. у м.Львові на вул. Крип`якевича, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Audi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Volvo XC90», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2024 у справі №461/8787/24, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Даною постановою встановлено, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Audi», д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги п.2.3б, 13.1 ПДР, а саме був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Volvo XC90», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] 17.10.2024 о 15:34 год. у м.Львові на вул. Крип`якевича, 1, керуючи транспортним засобом марки «Audi», д.н.з. [NUMBER] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди покинув місце пригоди, не повідомивши органи поліції, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України, за що останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» на підставі полісу №219698845 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика становить 160 000 грн, франшиза - 0 грн. 21.10.2024 до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» з повідомленням про випадок з транспортним засобом звернувся [PERSON] та повідомив, що відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Audi», д.н.з. [NUMBER] . Окрім цього, 21.10.2024 до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» з повідомленням про випадок з транспортним засобом звернулась [PERSON] та повідомила, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] , який їй належить. Відповідно до звіту від 07.10.2024 №ФД-0426, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Volvo», р.н. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без урахування ВТВ складає 56603,61. Згідно квитанції від 29.10.2024, витрати за евакуацію транспортного засобу марки «Volvo», р.н. [NUMBER] , становлять 1300 грн. Надалі власник автомобіля марки «Volvo», р.н. [NUMBER] , [PERSON] 23.12.2024 звернулась із заявою до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» про виплату страхового відшкодування в розмірі 57903,61 грн. Страхувальником [PERSON] - ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 57903,61 грн, відповідно до платіжної інструкції №0106131193 від 06.01.2025 та згідно із страховим актом №10.90125411/1/K від 02.01.2025. 23.01.2025 ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулося до [PERSON] з регресною вимогою №92/219698845 про відшкодування затрат по оплаті страхової виплати в розмірі 57903,61 грн, однак така залишена останнім без виконання. Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Спеціальним законом, який регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219698845 був Закон України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п.п.38.1.1.«в» п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, оскільки страховиком здійснено страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу за договором страхування, а тому такий, в силу положень п.п.38.1.1.«в» п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на компенсацію виплаченого страхового відшкодування від відповідача, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача 57903,61 грн суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» - Синюком С.Л. долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової (правничої) допомоги №27 від 22.07.2024, укладений між ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» та Адвокатським бюро «Синюк та партнери»; рахунок-фактуру №30 від 02.09.2025; платіжну інструкцію №2 від 02.10.2025 згідно якої ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» сплачено на користь Адвокатського бюро «Синюк та партнери» 117650 грн за договором про надання правової (правничої) допомоги №27 від 22.07.2024; акт виконаних робіт від 08.10.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 08.10.2025; ордер на надання правової (правничої) допомоги адвокатом Синюком С.Л. ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» від 22.07.2024 №1558414; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6423/10. Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи (справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн витрат на правничу допомогу, та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved