Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ "ФК "Ейс" через свого представника \~в особі\~директора Полякова\~О.\~В.\~звернулося до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~в сумі\~23\~642,00\~грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 20.04.2024 ТОВ "Макс кредит" та відповідачка уклали договір кредитної лінії № 00-9731267 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 69066. Загальний розмір кредиту становить 10\~000,00 грн. Після підписання\~відповідачкою договору ТОВ "Макс кредит" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № 4441-11ХХ-ХХХХ-4878. 21.10.2024 ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 21102024 відповідно до якого ТОВ "Макс кредит" відступило право грошової вимоги за кредитним договором до відповідачки ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 27\~142,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 11 000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 12 642,00 грн та штрафних санкцій - 3 500,00 грн. Відповідачка не\~виконувала умови\~договору належним\~чином у\~зв`язку із\~чим утворилася\~прострочена заборгованість,\~яка не\~сплачена ні\~первісному кредитору,\~ні позивачу.\~Водночаспозивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23\~642,00 грн, без урахування суми штрафних санкцій, понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01.07.2025 вказана справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області. Відповідно до ухвали суду від 30.07.2025 позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. 08.08.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача Поляковим О. В. подана заява про усунення недоліків. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачці встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву по позов не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала, у свою чергу представник позивача Поляков О. В. проти ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Судом установлено, що 20.04.2024 між ТОВ "Макс\~кредит"та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 00-9731267, за умовами якого сума кредиту становить 10 000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення - на споживчі потреби (п. 1.2 договору). Строк дії кредитної лінії становить 360 календарних днів, дата остаточного повернення кредиту - 15.04.2025 (п. 1.3. договору). Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка складає 1,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії. Згідно з п. 1.6. договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 10 % від суми кредиту, що еквівалентно 1 000,00 грн. Як передбачено п. 2.8. договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту - 20.04.2024, сума кредиту 10 000,00 грн перераховується на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки [NUMBER] . Сторони також\~узгодили в\~п.\~7.10.\~договору,\~що вказаний\~договір укладений\~сторонами шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію»,\~електронним підписом\~з одноразовим\~ідентифікатором 69066 (а.с. 74 - 83). Факт отримання коштів позичальницею підтверджується даними виписки з карткового рахунку за період з 20.04.2024 до 25.04.2024, наданому 09.10.2025 АТ "Універсал банк" на виконання ухвали суду про витребування доказів, та інформаційною довідкою № 1289/10 від 30.10.2024, виданою ТОВ «Платежі онлайн», відповідно до яких 20.04.2024 на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , зараховані кошти в сумі 10 000,00 грн. 21.10.2024 ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ "Макс кредит" відступило право грошової вимоги за кредитним договором до відповідачки ТОВ "ФК "Ейс"(а.с. 30-42). Платіжні інструкції № 15 від 31.10.2024, № 16 від 31.10.2024, № 14 від 30.10.2024, № 13 від 25.10.2024 (а.с. 43-46) надані на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 21102024-МК/Ейс. Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024, ТОВ "ФК "Ейс"набуло права грошової вимоги до [PERSON] , номер кредитного договору 00-9731267, дата укладення договору 20.04.2024, загальна заборгованість 23\~642,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 11\~000,00 грн, заборгованість зі сплати відсотків 12\~642,00 грн (а.с. 47-49), яку відповідачка новому кредитору також не сплатила, і яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст.\~610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст.\~625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок\~передання ним\~своїхправ іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст.\~1080\~ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи судом установлено, що ТОВ "Макс кредит" свої зобов`язання за договором кредиту виконало належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці. Натомість відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за укладеним договором у строки, передбачені ним щодо повернення суми позики та процентів за користування нею, не виконала, внаслідок чого за відповідачкою рахується заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] становить 23 642,00 грн, що складається із суми прострочених платежів зі сплати тіла кредиту в розмірі 10\~000,00 грн, комісії у розмірі 1 000,00 грн та суми прострочених платежів зі сплати процентів у розмірі 12\~642,00 грн. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості, оскільки він узгоджується з вимогами законодавства та умовами кредитного договору. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка допустила порушення умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу, комісії та процентів за користування грошовими коштами. Такі дії з боку [PERSON] є порушенням прав позивача, і таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Відтак позов підлягає до задоволення зі стягненням заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі, а саме заборгованості зі сплати тіла кредиту в розмірі 10 000,00 грн, комісії у розмірі 1 000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 12\~642,00 грн, а всього 23\~642,00 грн. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» за наслідками розгляду справи судом задоволені, стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача також підлягають понесені витрати у вигляді витрат зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн, а всього 9\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved