Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №C01.215.71947 від 02.08.2016 року в розмірі 35633,02 грн. та за кредитним договором №С-403-007566-18-980 від 11.09.2018 року в розмірі 31786,77 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02.08.2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №C01.215.71947, відповідно до умов якого, відповідачці в тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 15500,00 грн. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти [PERSON] . Окрім цього, 11.09.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №С-403-007566-18-980, відповідно до умов якого, відповідачці в тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 10000, 00 грн. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти [PERSON] . Всі права вимоги за кредитними договорами №C01.215.71947 від 02.08.2016 року (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) та №С-403-007566-18-980 від 11.09.2018 року укладеними між [PERSON] та АТ «ІДЕЯ БАНК», було відступлено банком ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» згідно з договором факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, в подальшому право вимоги перейшло до ТзОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» на підставі договору факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023, які в свою чергу передали права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу № 08/11/2024 від 08.11.2024 ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», тобто позивачу. Відповідачка зі своєї сторони, не виконала умови кредитного договору №C01.215.71947 від 02.08.2016 року, а саме не здійснила належним чином погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 35633,02 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15500, 00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 20133,02 грн. Окрім цього, відповідачка зі своєї сторони, не виконала умови кредитного договору №С-403-007566-18-980 від 11.09.2018 року, а саме не здійснила належним чином погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31786,77 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 21786,77 грн. Відповідачка не здійснила жодної оплати після уступки права вимоги і не надала доказів оплати, відповідно сума заборгованості не змінилася. Позивач після відступлення прав вимоги, не нараховував відсотки та комісії по кредитному договору. ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» направлено відповідачці вимогу про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, надавши можливість добровільно врегулювати спір та сплатити заборгованість, однак вимога не була виконана. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~22.07.2025\~року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 07.08.2025 року представник відповідачки подав до суду відзив на позовну заяву. 13.08.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає такі безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що з наданих виписок по рахунку вбачається відсутність заборгованості. Відповідні виписки по рахунку мають колонки «Кредит» та «Дебет». Якщо проаналізувати зазначену виписку то колонка «Кредит» вказує на видаткові операції такі як надання траншу (кредиту). З другого боку колонка «Дебет» зазначає прибуткові операції такі як погашення кредиту та %. Загалом зазначена виписка має однакові підсумкові значення як за колонкою «Кредит» так і за колонкою «Дебет» на суму 90 368,56 грн. Тому представник відповідачки вважає, що заборгованість за кредитом відсутня. Щодо таких доказів, як розрахунки заборгованості надані позивачем, то представник відповідачкою, що ці докази є неналежними та недостовірними. Адже з зазначених розрахунків неможливо встановити звідки ці суми нараховані, за який період, які погашення були проведені та в який період. Зазначені розрахунки схожі на якесь перенесення даних, які були зафіксовані в договорах відступлення права вимоги, а чи існували вони взагалі на той період яким чином вони утворились встановити неможливо. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.08.2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № C01.215.71947, відповідно до умов якого, відповідачці в тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 15500,00 грн. /а. с. 97-98/. Окрім цього, 11.09.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №С-403-007566-18-980, відповідно до умов якого, відповідачці в тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 10000, 00 грн. /а. с. 109-110/. Всі права вимоги за кредитними договорами №C01.215.71947 від 02.08.2016 року в розмірі 35633,02 грн. та за кредитним договором №С-403-007566-18-980 від 11.09.2018 року в розмірі 31786,77 грн. укладеними між [PERSON] та АТ «ІДЕЯ БАНК», було відступлено банком ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» згідно з договором факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, в подальшому право вимоги перейшло до ТзОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» на підставі договору факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023, які в свою чергу передали права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу № 08/11/2024 від 08.11.2024 ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», тобто позивачу /а. с. 145-148/. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №C01.215.71947 від 02.08.2016 року заборгованість [PERSON] в розмірі 35633,02 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15500, 00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 20133,02 грн. /а. с. 86/. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-403-007566-18-980 від 11.09.2018 року заборгованість [PERSON] в розмірі 122794,34 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31786,77 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 21786,77 грн. / а. с. 87/. 04.04.2025 року ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» скерувало на адресу [PERSON] письмову вимогу про виконання боргових зобов`язань за кредитними договорами /а. с. 120-121, 124-125/. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені\~статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не заперечує фактів укладення кредитних договорів, але стверджує, що заборгованість за кредитними договорами відсутня. Представник відповідачки зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заборгованості. Однак з матеріалів справи вбачається, що суду надано розрахунки заборгованості в яких міститься вся необхідна інформація та з таких вбачається, що борг відповідачки складається з основного боргу та нарахованих і несплачених відсотків, також долучено виписки по рахунках, тому суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про те, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за яким можна було б встановити правильність нарахування заборгованості. Крім того, відповідачкою не надано суду іншого розрахунку заборгованості, який на її думку є правильним та підтверджує відсутність в неї заборгованості за кредитними договорами перед позивачем. Також,\~з долучених\~до матеріалів\~справи документів\~вбачається,\~ що\~відповідачка користувалась\~кредитними коштами,\~що підтверджується\~випискою по\~поточному рахунку\~клієнта,\~а також\~випискою по\~кредитному договору,\~який було\~укладено між\~банком та\~ [PERSON] .\~ Банк у повному обсязі виконав власні зобов`язання за кредитним договором, видавши [PERSON] кредит. Відповідачка підтвердила підписанням договору, що ознайомлена з усіма умовами договору та цілком згідна з такими. Таким чином,\~судом встановлено,\~що між\~Акціонерним товариством\~«Ідея Банк»\~та [PERSON] \~фактично було\~укладено кредитні\~договори,\~згідно з\~якими відповідачка\~ отримала\~грошові кошти\~у кредит.\~Всі права\~вимоги за\~кредитними договорами\~№C01.215.71947\~від 02.08.2016\~року (з\~усіма додатковими\~договорами та\~угодами до\~нього),\~№С-403-007566-18-980\~ від\~11.09.2018\~року (з\~усіма додатковими\~договорами та\~угодами до\~нього)\~укладеними між\~ [PERSON] \~та АТ\~«ІДЕЯ БАНК»,\~було відступлено\~банком \~ТзОВ «РОСВЕН\~ІНВЕСТ УКРАЇНА»\~згідно з\~договором факторингу\~№01.02-31/23\~від 25.07.2023,\~в подальшому\~право вимоги\~перейшло до\~ТзОВ «Факторингова\~компанія «Укрглобал-Фінанс»\~на підставі\~договору факторингу\~№ 01.02-38/23\~від 26.07.2023,\~які в\~свою чергу\~передали права\~вимоги за\~кредитним договором\~на підставі\~договору факторингу\~№ 08/11/2024\~від 08.11.2024\~ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ\~ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».\~Відповідачка скористалася\~кредитними коштами,\~але свої\~зобов`язання за\~договорами виконала\~не у\~повному обсязі.\~Загальна сума\~боргу [PERSON] становить 67419,79 грн. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідачка грубо порушила умови договору, тому з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», яке набуло право вимоги за кредитними договорами, слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачки\~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ\~ОПЕРАЦІЇ» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. Окрім цього, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved