Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживачів задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення комісії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 07.08.2024 року яким прийнято рішення щодо задоволення акту про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року та стягнуто з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», на користь [PERSON] , грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Крім того, вирішено питання про розподіл судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. Поряд з цим, представник позивача [PERSON] адвокат Булат Н.О. до закінчення судових дебатів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України зробила заяву про неможливість подання до їх завершення доказів на понесення інших судових витрат, зокрема пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а тому питання про розподіл таких витрат може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення. Відтак, 29.09.2025 року, представник позивачки [PERSON] - адвокат Булат Н.О., скориставшись системою «Електронний суд» подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь позивачки [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 31 200 гривень. Заява обґрунтована\~тим,\~що13.12.2024 року між позивачкою та адвокатським об`єднанням «Енергія права» в особі керуючого партнера Булат Нелі Олегівни укладено Договір №63/24 про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 4.1. цього договору, вартість надання адвокатським об`єднанням послуг (гонорар) визначається додатково за згодою сторін (шляхом підписання акту про надання послуг) з урахуванням часу, необхідного надання послуг Клієнту та підготовки процесуальних документів, участі у слідчих діях та судових засіданнях тощо. Таким чином, загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесла позивачка становить 31\~200 гривень. Позивачка та її представниця вважають, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним, оскільки подання заяв по суті вимагається процесуальним законодавством та є необхідною передумовою реалізації захисту порушеного права, а тому відповідає критерію необхідності, а також розумності таких витрат як участь у судових засіданнях, подання додаткових пояснень, процесуальних заяв. У зв`язку з чим просять заяву задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Газорозподільні мережі\~України» в\~особі Львівської\~філії Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Газорозподільні\~мережі України» Піта Я.І., скориставшись системою електронний суд» подав до суду заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу. В обгрунтування своєї позиції, серед іншого зазначає, що вважає розмір заявлених витрат на правову допомогу неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг. Зазначає, що беручи до уваги суть спору та кваліфікаційний рівень адвоката, для якого справа не становила значної складності, заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та не відповідає попередньому орієнтовному розрахунку, який було зроблено при поданні позовоної заяви. Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що рішенням від 22.09.2025 року позовні вимоги [PERSON] були задовлені тільки частково та у справі було два відповідача, у звязку з чим несправедлим є стягнення всієї суми витрат на правову допомогу з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». Підсумовуючи, представник відповідача Піта Я.І. просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» понесені позивачкою [PERSON] , витрати на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Булат Н.О. підтримала подану заяву про вирішення розподілу витрат, понесених на правову допомогу та просила задовольнити таку у повному обсязі, з підстав зазначених у ній. Представник відповідачка Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Піта Я.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додатково рішення у справі для вирішення питання про розподіл витрат, понесених на правову допомогу. Просив взяти до уваги подані раніше письмові заперечення. Заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Так, відповідно до п. 3 ч. 1ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1-6 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Для підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Булат Н.О. надано копію Договору №63/24 про надання правничої допомоги від 13.12.2024 року, копію акту №1 про надання послуг від 22.01.2025 року відповідно Договору N?63/24 про надання правничої допомоги від 13.12.2024 року, копію акту з про надання послуг від 22.09.2025 року відповідно до Договору №63/24 про надання правничої допомоги від 13.12.2024 року. Згідно вказаних документів, витрати позивачки на професійну правничу допомогу становлять 31\~200 гривень. При цьому з позовної заяви вбачається, що орієнтовний розмір судових витрат, які позивачка очікувала понести у зв`язку з розглядом справи складав 15\~000 гривень, які полягали у отриманні правової допомоги. Так, у ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Таким чином, суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що позивачка, вказуючи суми судових витрат на правову допомогу вдвічі більшу за попередній орієнтовний розрахунок, зловживає процесуальним правом. Поряд з цим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. (Постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19) Беручи до уваги вищенаведене, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved