Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У квітні 2025 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення прізвища, ім`я та по-батькові новонародженої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 січня 2019 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка залишилося [PERSON] , а дружини - [PERSON] . Згідно виписки про новонародженого від 11.12.2024 року, [INFO] в позивача народилася дитина (хлопчик), яка проживає разом з нею. Відповідач є громадянином Китайської Народної Республіки. На час народження дитини сторони спільно не проживали, де зараз знаходиться відповідач їй не відомо. 04.02.2025 року позивач отримала письмову відмову відділу ДРАЦС у реєстрації народження дитини. Відмова обґрунтована тим, що згідно п. 21 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, якщо батьки мають різні прізвища, прізвище дитині присвоюється за їхньою спільною заявою. Позивач наголошує, що подача спільної заяви неможлива, оскільки відповідач не бажає зявлятись до органів ДРАЦС та отримати його згоду неможливо через невідомість його місцеперебування. У звязку із чим вона позбавлена можливості зареєструвати дитину та вимушена звернутися до суду. Рух справи; позиції сторін та процесуальні питання. У квітні 2025 року позовна заява надійшла до Приморського районного суду міста Одеси. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 23.05.2025 року справу було передано за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси. Після надходження справи до Хаджибейського районного суду, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду. Ухвалою суду від 22.07.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18.08.2025 року (з резервною датою 06.10.2025 року). Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 18.08.2025 року та 06.10.2025 року, не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд розцінює таке повідомлення як належне. Відзив від відповідача на позов до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення, якщо відповідач належним чином повідомлений, не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення. Враховуючи наявність цих умов, суд ухвалив слухати справу в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 02.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (актовий запис №1). Після реєстрації шлюбу сторони залишили свої дошлюбні прізвища. Згідно виписки про новонародженого від 11.12.2024 року, [INFO] о 08 год. 45 хв. у сторін народилася дитина (хлопчик). 04.02.2025 року Відділ ДРАЦС у місті Одесі відмовив позивачу в державній реєстрації народження дитини у зв`язку з відсутністю спільної заяви батьків про присвоєння прізвища дитині, оскільки батьки мають різні прізвища, та рекомендував звернутись до суду. Позивач зазначає, що зв`язок з відповідачем відсутній, його місцезнаходження невідоме. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я. Згідно зі ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст. 141 СКУ, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частина 1 ст. 144 СКУ зобов`язує батьків невідкладно, але не пізніше одного місяця, зареєструвати народження дитини. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження проводиться з одночасним визначенням походження дитини та присвоєнням їй прізвища, імені та по батькові. Судом встановлено, що позивач не може реалізувати цей обов`язок в адміністративному порядку через відсутність відповідача та, як наслідок, неможливість подання спільної заяви про визначення прізвища, як того вимагає п. 21 Правил державної реєстрації актів цивільного стану. Відсутність реєстрації народження порушує особисте немайнове право дитини на ім`я та правову визначеність. Згідно з ч. 1, 3 ст. 145 СКУ, якщо мати та батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо реєстрації дитини, його місцезнаходження невідоме, а досудовий порядок вирішення спору вичерпано, суд приходить до висновку про наявність спору про право, який підлягає вирішенню судом. Зважаючи на те, що дитина проживає з матір`ю, яка несе повну відповідальність за її життя, здоров`я та виховання, суд, діючи в найкращих інтересах дитини, вважає за необхідне задовольнити вимогу про визначення прізвища дитини за прізвищем матері « [PERSON] ». Вирішуючи питання про присвоєння дитині по батькові, суд враховує положення частини 2 статті 147 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що по батькові дитини, батько якої є іноземцем, визначається за іменем батька. На прохання батьків по батькові може також не присвоюватися взагалі, якщо звичай національної меншини, до якої належить батько, цього не передбачає. Суд встановив, що батько дитини, [PERSON] , є громадянином Китайської Народної Республіки, звичаї якої не передбачають наявності "по батькові". Водночас, позивач (мати дитини), яка є громадянкою України і фактично здійснює догляд за дитиною, у своїй позовній заяві наполягала саме на присвоєнні дитині по батькові " [PERSON] ", утвореного від імені батька " [PERSON] ". Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим, не подав відзиву, не висловив заперечень проти такого формування по батькові та не скористався своїм правом просити не присвоювати по батькові, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК) та враховуючи, що присвоєння по батькові " [PERSON] " відповідає українським національним звичаям і не суперечить прямій нормі ст. 147 СКУ, вважає за можливе задовольнити вимогу позивача у цій частині. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved