Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» через систему «Електронний суд» звернулося до Новобоварського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 432691-КС-001 від 05.11.2021 у розмірі 25\~553,13 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.11.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено договір № 432691-КС-001 про надання кредиту, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] зі сплатою відсотків, обумовлених договором. Зважаючи, що [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання за Кредитним договором, станом на 08.08.2025 має заборгованість, в розмірі 25553,13 грн, з яких прострочені платежі по тілу кредиту 10 000 грн; прострочені платежі по процентах 15\~087,80 грн., прострочені платежі за комісією 465,33 грн. Посилаючись на вказані обставини ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 25 553,13 грн. та судові витрати. 26.08.2025 ухвалою суду позовну заяву направлено за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова для розгляду. 22.09.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.10.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій він не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10\~000 грн, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Послався на те, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не надав. Позивачем було нараховано банківську комісію у сумі 1 500, 00 грн що є незаконним, та суперечить практиці Верховного Суду. На думку представника відповідача супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно. Крім того, представник зазначив, що визначений договором розмір відсотків за користування кредитними коштами значно перевищує середньо банківський відсоток по кредитам. Більш того, розмір відсотків більш ніж у півтори рази перевищує розмір тіла кредиту. А тому умови договору з таким розміром відсотків не відповідає принципу співрозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв`язку з військовими діями. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, представник відповідача до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шляхом акцептування оферти на сайті кредитодавця - https://bizpozyka.com/ 05 листопада 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] укладений кредитний договір № 432691-КС-001 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10000,00 грн строком до 22.04.2022 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,07766643% в день. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту 24960,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 7257,47 процентів. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Згідно п. 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Згідно із інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2025 на ім?я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . На виконання умов кредитного договору 05.11.2021 року [PERSON] перераховано 10 000 грн на картку № [NUMBER] , яка зазначена ним в анкеті клієнта, що підтверджується квитанцією, випискою по рахунку від 05.11.2021 та не заперечувалось відповідачем та її представником. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 432691-КС-001 станом на 08.08.2025 за відповідачем обліковується борг в розмірі 25553,13 грн, у т.ч.: сума прострочених платежів по тілу кредиту 10 000 грн та сума прострочених платежів по процентах 15\~087,80 грн., комісія -465,33 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). За частиною 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд встановив, що підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір, [PERSON] погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 432691-КС-001 станом на 08.08.2025 за відповідачем обліковується борг в розмірі 25553,13 грн, у т.ч. сума прострочених платежів по тілу кредиту 10\~000 грн та сума прострочених платежів по процентах 15087,80 грн., комісія 465,33 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 22.04.2022 року (останній день договору) становив 25087,80 грн та в подальшому заборгованість додатково не нараховувалась. На погашення кредитної заборгованості 19.11.2021, 06.12.2021 [PERSON] було сплачено 4160 грн. Отже, заборгованість зі сплати процентів позивачем нараховано з урахуванням встановленого умовами договору строку кредитування та саме щодо стягнення вищевказаної суми було пред`явлено позов. Доказів на спростування вказаної суми відповідно до статті 81 ЦПК України відповідачем не надано, свого контррозрахунку не наведено. Доводи представника відповідача щодо того, що розмір заборгованості за процентами значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, суд відхиляє. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена фіксована процентна ставка в день 1,07766643%. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались з 05.11.2021 року по 22.04.2022 року за фіксованою процентною ставкою 1,07766643%. Отже, заборгованість зі сплати процентів позивачем нараховано як з урахуванням встановленого умовами договору строку кредитування (24 тижні з 05 листопада 2021 року по 22 квітня 2022 року) та плати за користування кредитом, так і з урахуванням недотримання самим відповідачем умов договору щодо внесення суми періодичного платежу. Перевищення розміру заборгованості за відсотками розміру тіла кредиту не свідчить про неправомірність їх нарахування, адже саме такі умови кредитування узгоджені сторонами за їх власним вільним волевиявленням. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення процентів за кредитним договором. Між тим, щодо загальної суми заборгованості, суд вважає за необхідне зауважити таке. Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною згідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості по комісії задоволенню не підлягає. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Зважаючи, що [PERSON] сплачувались кошти на погашення кредиту, з яких 1034,67 грн зараховано на погашення комісії, суд вважає за необхідне зарахувати цю суму в рахунок погашення заборгованості за процентами, та, відповідно, зменшити за її рахунок розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача з 15087,80 грн до 14053,13 грн. процентів. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» підлягає стягненню заборгованість у сумі 24053,13 грн. (10000,00 грн. тіло кредиту+14053,13 грн. відсотки). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2280,20 грн. (24053,13 / 25553,13 х 2422,40 = 2280,20). На підставі викладеного,

Outcome: partial