Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зміст позовних вимог: Свої вимоги мотивувало тим, що 27.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №102487406, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Відповідно до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 р. ТОВ «МІЛОАН» відступило за плату право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 року до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 р. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24850 грн, яка складається з заборгованості з основної суми боргу 8000,00 грн, заборгованості за відсотками 15330,00 грн., заборгованість за комісією 1520,00 грн. Заочне рішення суду: 03.04.2025 року по даній справі було ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 14.07.2025 року скасовано і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 01.09.2025 року, яке надалі було відкладено на 10.10.2025 року та на 20.10.2025 року. \~ \~ Позиція відповідача: \~ \~ \~ У\~заяві про\~перегляд заочного\~рішення відповідач\~ [PERSON] \~позовні вимоги\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» не\~визнає,\~просить відмовити\~у задоволенні\~позову з\~наступних підстав.\~Відповідач вважає,\~що вматеріалах справи не містяться копії договору факторингу між Кредитором та Позивачем у повному обсязі, докази оплати договору факторингу та додатків до нього, щоб підтверджувало належність Позивача як нового кредитора у цій справі. Також в матеріалах справи не містяться докази видачі коштів Відповідачу. Також зазначає, оскільки він є військовослужбовцем, який бере участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, то згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань до суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3ст. 211 п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Висновки суду: Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102487406, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало шляхом зарахування коштів на банківський рахунок, а відповідач отримав в кредит грошові кошти, які зобов`язався вчасно повернути та сплатити відсотки за користування коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 р. ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 р. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102487406 в сумі 24850,00 грн, яка складається з суми заборгованості з основного боргу 8000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 15330,00 грн., суми заборгованості за комісією 1520,00 грн. Таким чином\~ [PERSON] за з період 16.07.2024 року по 30.11.2024 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 102487406 від 27.11.2021 в сумі 24850,00 грн. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст.\~205\~ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Частиною першою статті 204\~ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Положення ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень статей 1077,1078\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд дійшов висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргового зобов`язання перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договором за договором відступлення прав вимоги. За приписами статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких ці правочини можуть бути визнані недійсними (оспорюваними) за відсутності оспорення або визнання їх недійсними у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. За приписами ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» військовослужбовцям,\~які були\~призвані на\~військову службу\~за призовом\~під час\~мобілізації,\~на особливий\~період або\~на військову\~службу за\~призовом осіб\~із числа\~резервістів в\~особливий період\~на весь\~час їх\~призову штрафні\~санкції,\~пеня за\~невиконання зобов`язань\~перед підприємствами,\~установами і\~організаціями усіх\~форм власності,\~у тому\~числі банками,\~та фізичними\~особами,\~а також\~проценти за\~користування кредитом\~не нараховуються,\~крім кредитних\~договорів щодо\~придбання майна,\~яке віднесено\~чи буде\~віднесено до\~об`єктів житлового\~фонду (жилого\~будинку,\~квартири,\~майбутнього об`єкта\~нерухомості,\~об`єкта незавершеного\~житлового будівництва,\~майнових прав\~на них),\~та/або\~автомобіля,\~а також\~крім кредитних\~договорів щодо\~придбання та\~встановлення фотоелектричних\~модулів та/або\~вітрових електроустановок\~разом із\~гібридними інверторами\~та установками\~зберігання енергії,\~проценти за\~якими можуть\~бути погашені\~чи компенсовані\~за рахунок\~третіх осіб\~або держави. Зі змісту вказаної вище норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що пільги щодо ненарахування процентів за користування кредитом застосовуються до військовослужбовців з дати їх призову на військову службу. Відповідач, не оспорюючи факт укладення кредитного договору, заперечив проти стягнення з нього відсотків за вказаним договором та зазначив, що проходить військову службу з листопада 2022 в лавах Збройних Сил України. Відповідно до копії військового квитка серії [NUMBER] та довідки, виданої командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 07 листопада 2022 року по теперішній час. Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №102487406 від 27.11.2021 станом на 12.12.2021, а саме на термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом, чиста сума кредиту(сума платежу за розрахунковий період) становить 12520, 00 грн, що складається з: 8000,00 грн. сума кредиту за договором; 3000,00 грн проценти за користування кредитом та 1520,00 грн. комісія за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Детальнішого розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №102487406 від 27.11.2021, а саме за який період та за якою процентною ставкою було нарахована сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором, позивачем не надано. Отже, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №102487406 від 27.11.2021 у розмірі 12520,00 грн, що складається з: 8000,00 грн. сума кредиту за договором; 3000,00 грн проценти за користування кредитом та 1520,00 грн. комісія за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово, тому позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат: На підставі ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 1525,51 грн.

Outcome: partial