Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі Позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» договір споживчого кредиту №7257031 від 30 січня 2022 року. 25 липня 2024 року між TOB «МІЛОАН» та Позивачем укладено договір факторингу № 25-07/24, за яким Позивач набув прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 11530,80 грн. Також 01 січня 2022 року Відповідач уклала договір із Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія». 18 грудня 2023 року між TOB «Київська торгово-інвестиційна компанія» та Позивачем укладено договір факторингу № 18/12-2023, за яким Позивач набув прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 30739,80 грн. 13 лютого 2022 року між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАСО ФІНАНС» укладено договір позики № 2739509336-197821. 07 березня 2023 року між TOB «ІНКАСО ФІНАНС» та Позивачем укладено договір факторингу № 07/03/23, за яким Позивач набув прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 8340,00 грн Позивач просить\~стягнути з\~Відповідача на\~свою користь\~заборгованість по\~кредитах у\~загальному розмірі 50\~610,60 грн та понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати. Представник позивача в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 22.09.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою Відповідача розгляд справи судом відкладено на 16.10.2025 та здійснено повторний виклик сторін. В судове засідання Відповідач, будучим належним чином повідомленим про розгляд справи рекомендованим листом, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від неї не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 січня 2022 року Відповідач з використанням особистого електронного кабінету на офіційному сайті ТОВ «МІЛОАН» miloan.ua подав анкету заяву на кредит № 7257031 (а.с. 62 зворот), після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Відповідно до довідки ТОВ «МІЛОАН» при підписанні документів Відповідач використовувала одноразовий ідентифікатор U93550 (а.с. 64). Згідно із визначеними заявою-анкетою умовами, позичальник (Відповідач) отримує кредитні кошти у розмірі 9000 грн з поверненням 01.03.2022, тобто на строк 30 днів. Сума до повернення становить 12006 грн. Одноразова комісія за надання кредиту складає 630 грн (7 % від суми кредиту). Позивач сплачує проценти за кредитування у розмірі 2376 (0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). Шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого електронним повідомленням від ТОВ «МІЛОАН» 30.01.2022, Відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 7257031 (а.с.56-60), розміщеного в електронному кабінеті Відповідача (далі Договір), вступивши з Товариством у кредитні правовідносини. Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації кредиту. Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту (пункт 2.4.2 Договору). Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідач отримав кредитні кошти, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від ТОВ «МІЛОАН» через систему платежів LiqPay на карту отримувача (Відповідача), яка засвідчена електронною печаткою «ПриватБанк» (а.с. 64 зворот). Згідно Відомістю про щоденні нарахування та погашення без номера та дати (а.с. 104) сума заборгованості Відповідача становить 11530,80 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 1900 грн, прострочена заборгованість за комісією становить - 600 грн. 25 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» і Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 25-07/24, за умовами якого Позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 7257031 (а.с. 105-107). Згідно із витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 25-07/24 від 25.07.2024, заборгованість Відповідача становить 11\~530,80 грн (а.с. 113). Факти приймання-передачі заборгованості та її оплати підтверджуються відповідним актом від 26.07.2024 (а.с. 112 зворот) та платіжною інструкцією (а.с. 115). 01 лютого 2022 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та відповідачем було укладено кредитний договір №555166434222 за умовами якого на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 12000,00 грн.. Відповід до п.1.1.1.1 проценти за користування кредитом нараховуються за заниженою ставкою фіксованою\~560 % річних від суми Позики в межах строку позики, якщо здійснюється повне погашення боргу. Стандартна ставка, фіксована 950 % річних від суми позики , якщо позичальник не виконав умови Договору. Шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого електронним повідомленням від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» 01.02.2022 Відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 555166434222 (а.с.43-45), розміщеного в електронному кабінеті Відповідача (далі Договір), вступивши з Товариством у кредитні правовідносини. Так, згідно з копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.02.2025, адресованого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України № 3 від 11.11.2013. Між товариствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-21/04-22 від 14.04.2021. Відповідно до зазначеного договору 01.02.2022 було перераховано на платіжну картку клієнта № 4314-14хх-хххх-7965, в системі iPay.ua кошти у розмірі 12000,00 грн (а.с. 116 зворот). Згідно Відомістю про щоденні нарахування та погашення без номера та дати (а.с. 117 зворот - 118) сума заборгованості Відповідача становить 30739,80 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 12000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 18739,80 грн. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» і Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 18/12-2023, за умовами якого Позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 555166434222 (а.с. 98-100). Факти приймання-передачі заборгованості та її оплати підтверджуються відповідним актом від 22.12.2023 (а.с. 100 зворот) та платіжною інструкцією (а.с. 101). 13 лютого 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та Відповідачем укладено договір позики № 2739509336-197821 (а.с. 31-37). Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики на сайті первісного кредитора, шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої мають бути перераховані кошти, зазначеної у розділі 10 Договору. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 37 зворот-38). Згідно з п.п. 2.2 Договору сума кредиту становить 6000,00 грн. Умовами Договору позики, а також Графіком розрахунків (Додаток № 1) на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, а саме 20 діб (з 13.02.2022 по 05.03.2022), плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок Товариства. Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Так, згідно з копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.04.2025, адресованої ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС», ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України 21/788-рк від 01.05.2023. Між товариствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020. Відповідно до зазначеного договору 13.02.2022 було перераховано на платіжну картку клієнта № 4314-14хх-хххх-5939, в системі iPay.ua кошти у розмірі 6000,00 грн (а.с. 65). 07 березня 2023 року між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 07-03/23, за умовами якого Позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 2739509336-197821 (а.с. 93-94). 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕТР» та Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 18-02/25, за умовами якого Позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 2739509336-197821 (а.с. 9-10). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626,\~628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором кредиту відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Вказаного розрахунку відповідачем не спростовано. Згідно зі\~статтею 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що Відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, суд вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст.141ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Правову допомогу при зверненні до суду з позовною заявою позивачу надавав ФОП [PERSON] . Позивачем заявлено до стягнення відшкодування витрат на надання правничої допомоги в розмірі 16 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано копії: Договору №02-09/2024-5 від 02.09.2024 (а.с. 25-26), Заявки на надання юридичної допомоги №24 від 02.06.2025 (а.с. 29), Витягу з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 (а.с. 30). Згідно з актом юридична допомога полягала у вивчені документів тривалістю 2 години вартістю 4000 грн та складанні позовної заяви тривалістю 4 години, вартістю 12 000 грн. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обгрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено правовий висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Справа, яка розглядається судом, відноситься до категорії малозначних. Позовна заява є типовою, її текст майже повністю дублюється у інших позовних заявах Позивача, які перебувають на розгляді в суді, її підготовка, а також вивчення документів та надання консультацій у такій справі не передбачає значних витрат зусиль та часу. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційного зменшення у зв`язку з частковим задоволенням позову, а також характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обгрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 5 000 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved