Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що 30.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання кредитних коштів № 23/122/300713. Відповідно до кредитного договору, відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 339700,00 грн на умовах платності та строковості. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором, які отримані останнім у передбачений Кредитним договором спосіб (докази надаються). Однак, Позичальником було порушено норми чинного законодавства України та умови Кредитного договору, а саме розділу 3 та 4, відповідно до яких Відповідач-1 зобов`язався своєчасно здійснювати платежі з погашення процентів за користування кредитом та кредиту у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно даного договору. Відповідно до ч. 1 Кредитного договору, процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 19,49% річних. Дата остаточного повернення кредиту - 29.07.2033. Разом з тим, відповідно до п. 9.3.1 кредитного договору, у випадку порушення позичальником графіку погашення встановленого в Додатку №1, Банк має право на розірвання даного договору та вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов`язаний на першу вимогу повернути банку суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку. Таким чином, через неналежне виконання Відповідачем 1 умов Кредитного договору, станом на 18.03.2025 загальна заборгованість перед Позивачем складає 401642,84 грн, з яких: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 286 415,39 грн; - заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочені) 115 227,45 грн. Крім цього, на забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним Договором, між AT «БМ Банк» та [PERSON] (далі Відповідач 2) 30.07.2013 було укладено договір поруки 23/122/300713. Відповідно до п.4 Договору поруки, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідно до п.4.1. Договору поруки - у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи виконання всіх зобов`язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань з за кредитами №230518і до AT «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової кредитним договором № 23/122/300713 від 30.07.2013 та договором поруки 300713 від 30.07.2013, шо підтверджується витягом з реєстру прав вимог до про відступлення права вимоги грошових зобов`язань. Отже, AT «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором. Тому позивач просив: стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором №23/122/300713 від 30.07.2013 в розмірі 31 642,84 грн, з яких: -заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)- 286 415,39 грн; -заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 115 227,45 грн. стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» понесені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада України, причини неявки суду не повідомив, клопотань, відзив на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада України, причини неявки суду не повідомила, клопотань, відзив на позовну заяву не надала. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді від 15.05.2025 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.07.2025 закрито підготовче провадження. Ухвалою суду від 20.10.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, які встановив суд. 30.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання кредитних коштів № 23/122/300713. Умовами договору визначено: - сума кредиту 339700, 00 грн; - процентна ставка 19,49 % річних; - сума авансового внеску 35%; - дата остаточного повернення 29.07.2033; - інші умови кредитування. Договором також визначено умови виконання зобов`язань та наслідки їх порушення, зокрема дострокове стягнення заборгованості(а. с. 39-42). До договору надано тарифи на послуги та операції АТ «БМ БАНК» (а. с. 45-47). За розрахунком заборгованості за кредитним договором 23/122/300713 від 30.07.2013, борг становить 31 642,84 грн, з яких: -заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)- 286 415,39 грн; -заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 115 227,45 грн (а. с. 6-7). За договором поруки №23/122/3007 від 30.07.2013 укладеного між AT «БМ Банк» та [PERSON] , поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідно до п.4.1. Договору поруки - у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи виконання всіх зобов`язань за кредитним договором (а. с. 48). \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань з за кредитами №230518і до AT «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової кредитним договором № 23/122/300713 від 30.07.2013 та договором поруки 300713 від 30.07.2013, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог до про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими і №230518і (а. с. 53-59). До позову додано статут Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (а. с. 62-63). Норми права, які застосував суд. Оскільки між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався нормами Цивільного кодексу України. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню. 30.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання кредитних коштів № 23/122/300713, де: сума кредиту 339700, 00 грн; процентна ставка 19,49 % річних; сума авансового внеску 35%; дата остаточного повернення 29.07.2033. Крім цього, на забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним Договором, між AT «БМ Банк» та [PERSON] 30.07.2013 було укладено договір поруки 23/122/300713. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань з за кредитами №230518і до AT «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової кредитним договором № 23/122/300713 від 30.07.2013 та договором поруки 300713 від 30.07.2013. Позивач надав розрахунок заборгованості з 30.07.2013 по 18.03.2025 за кредитним договором, який містить відомості щодо розрахунків з 01.04.2020 та закінчується 23.02.2024. Розрахунку заборгованості за попередній період (з 30.07.2013 по 01.04.2020), період до подання позову (з 23.02.2024 до 18.03.2025) до позову не додано. Також відсутнє підтвердження виконання умов первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» щодо перерахування коштів [PERSON] та доказів наявність заборгованості відповідача [PERSON] перед першим кредитором Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» на момент відступлення права вимоги. Крім того, дата остаточного повернення коштів - 29.07.2033. Пунктом 6.1.5 Договору визначено алгоритм дій у разі наявності заборгованості надіслання позичальнику повідомлення про суму прострочення та термін сплати. Однак до позову доказів надіслання боржнику такого повідомлення не додано. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо у справах, пов`язаних із виконанням кредитних зобов`язань кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Отже, з доданих доказів слідує, що умови для дострокового стягнення тіла кредиту відсутні. Порушення досудового порядку, встановленого ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" (чинної на момент укладення договору) та договірних умов, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення всього тіла кредиту достроково. Разом з тим, доданий розрахунок заборгованості унеможливлює встановити дійсну заборгованість на час звернення із позовом, встановити суму добровільно сплачених коштів відповідачем через неповноту даних у розрахунку заборгованості. Отже, суд не може достовірно встановити суму боргу простроченого тіла кредиту. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Щодо стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, суд відмовляє у стягненні з відповідачів суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed