Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У вересні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду м.Чернівців із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Оскільки [PERSON] не виявляв бажання зареєструвати дочку за спільною заявою, у свідоцтві про народження дитини відомості про батька було внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері). У квітні 2018 року вони з [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є його мати - відповідачка [PERSON] . При цьому інших дітей у [PERSON] не було, він жодного разу не був одружений, а його батько помер ще в 2007 році. Відповідачці відомо, що малолітня [PERSON] є її онучкою, вона її визнає та не заперечує щоб дівчинка разом із нею прийняли спадщину. [PERSON] у своїй заяві про прийняття спадщини повідомила нотаріусу, що окрім неї, спадкоємцем майна померлого є також його донька [PERSON] 10.07.2025 вона разом із донькою та відповідачкою звернулися до медико-генетичного центру «Мама Папа» щодо проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №49084 від 13.08.2025 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею, дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,998% Просила позов задовольнити та встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Чернівці Чернівецького району Чернівецької області є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 844 від 21 квітня 2025 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, вказавши відомості про батька дитини у графі "Батько" [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Інші відомості в актовому записі про народження залишити без змін. Розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи. 09.10.2025 позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її представника - адвоката Якобишеної Т.Д. Позов підтримала та просила його задовольнити. Також до суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON] визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Представник Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції причини неявки не повідомив. Письмових пояснень та клопотань до суду не подав. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за N 789 - ХІІ та ч. ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Судом встановлено, у позивачки [PERSON] . [INFO] народилася дочка [PERSON] . Батьком дівчинки вказано [PERSON] (а.с.12). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 29.04.2021, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.13). При цьому судом встановлено, що на час народження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, однак [PERSON] не виявив бажання зареєструвати дитину за спільною заявою з матір`ю дитини. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 125 цього Кодексу - за рішенням суду. Частиною 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] помер (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно (спадкова справа за №23/2005). Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] , яка у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.14). Як вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON] також претендує на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із чим, була змушена звернутися до суду із даним позовом про встановлення факту батьківства. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] визнає малолітню [PERSON] своєю онучкою та не заперечує, щоб дівчинка разом із нею прийняли спадщину, про що повідомила нотаріуса. 10.07.2025 позивачка [PERSON] разом із дочкою та відповідачкою [PERSON] звернулися до медико-генетичного центру «Мама Папа» для проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №49084 від 13.08.2025 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею, дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,998%. Чинним сімейним законодавством передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України). Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) наголошено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується "приватного життя" за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особисто її ідентичності. У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі N576/2871/23 (провадження N61-3026св25) зазначено, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності. Верховний суд у постановах від 23.10.19, (провадження № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 провадження № 761/10732/16-ц) зробив висновок про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Отже, висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів та підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю. ЄСПЛ у рішенні від 14 березня 2024 року за заявою №62020/14 у справі «Молдован протии України (Moldovan v. Ukraine)» вказав на те, що висновок експертизи ДНК у таких правовідносинах не можна ігнорувати, оскільки він є чи не єдиним об`єктивним доказом, який може свідчити про факт батьківства однієї особи стосовно іншої. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність кровного споріднення між [PERSON] , який помер [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , як батька та дочки. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13 п. п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи вказані вимоги закону та фактичні обставини справи, а також те, що відповідачка позовні вимоги визнала та таке визнання не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved