Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

І. Стислий виклад вимог заявника Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті свого рідного брата [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що його брат [PERSON] помер [INFO] у м. Олександрівську Луганської області, яке наразі є тимчасово окупованою територією України. Оскільки свідоцтво про смерть брата не відповідає вимогам чинного законодавства України, він не має змоги здійснити реєстрацію смерті за діючим законодавством України та реалізувати своє право на спадкування, тому просить суд встановити факт смерті [PERSON] . ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи До суду заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, будучі повідомленими у встановлений цивільним процесуальним законом спосіб про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв або клопотань учасники справи суду окремо не спрямували. ІІІ. Процесуальні дії у справі 10.10.2025 ухвалою суду відкрите провадження у даній справі, призначено судове засідання на 13.10.2025. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст виниклих правовідносин Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджене свідоцтвами про їх народження №№ [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. 03.10.2025 у м. Донецьку видане свідоцтво про смерть на ім`я « [PERSON] » серії [NUMBER] , відповідно до якого остання помер [INFO] у м. Олександрівьску, м. Луганськ. На підтвердження смерті [PERSON] « [PERSON] отделом записи актов граджанского состояния г. Луганска» видано довідку про смерть №С-03292 « [PERSON] », згідно з якою він помер [INFO] в м. Олександрівську м. Луганська; причина смерті: гостра печінково-ниркова недостатність [NUMBER] , жирова дистрофія печінки К76.0. 09.09.2025 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області [PERSON] відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] через те, що подані ним документи не відповідають діючому законодавству України. V. Оцінка суду Згідно з п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За нормою, викладеною у абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу\~України та Цивільного кодексу України, Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064. Згідно з ч.1 ст.17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п.п.13,18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, свідоцтво про смерть та довідка про смерть [PERSON] не створюють правових наслідків, але в той самий час містять фактичні дані відповідно до ст.76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якими будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою\~цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Відповідно до ст.ст.3,8,9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявникові для реєстрації смерті брата у встановленому законом порядку та подальшого спадкування. За таких обставин, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] помер [INFO] у м. Олександрівську Луганської області, підтверджений, та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved