Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.04.2018 між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Заяву № 010/0263/82/0419375. Відповідно до умов Договору, Банк зобов`язався надати Клієнту кредит у сумі 15000,00 грн., строком на 18 місяців, з 11.04.2018 по 11.04.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом. Крім того, 23.01.2019 між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір № 014/0263/82/91824728, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати клієнту кредит у сумі 55390,42 грн, строком на 48 місяців, з 23.01.2019 по 23.03.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів, проте відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредити в строки, передбачені договорами. 20.09.2019 було укладено договір №114\\2-19-F, відповідно до якого Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №010/0263/82/0419375 та №014/0263/82/91824728. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №010/0263/82/0419375 та №014/0263/82/91824728. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договорами №010/0263/82/0419375 та №014/0263/82/91824728. Станом на день звернення до суду з позовом заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, яка складається з заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №010/0263/82/0419375 від 11.04.2018, в розмірі 33238,21 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 17251,13 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15987,08 грн. та заборгованості за Договором №014/0263/82/91824728 від 23.01.2019 у розмірі 252 465,36 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 64356,39 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 106602,40 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 78162,51 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 3344,06 грн, а всього на загальну суму 285703,57 грн, яку просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. 14.05.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 01.08.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, яка фактично є відзивом на позовну заяву, у якій відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав наведених у заяві. Крім того, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04.08.2025 підготовче провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості - закрито, призначено справу до розгляду по суті. 12.08.2025 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, 07.10.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання, у якому просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Заяву про надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0263/82/0419375, згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 15000,00 грн. та максимального ліміту 300000,00 грн. строком на 48 місяців , що починається з 11.04.2018 та закінчується 11.04.2022 під 42% річних, позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені Кредитним договором. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, перед укладенням та підписанням договору позичальник 10.04.2018 звернувся до Банку та в Паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» засвідчив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних умов кредитування. Згідно із п.п. 1.1.-1.4 Заяви - Договору, з дати початку кредитування, Банк надав клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 15000,00 грн. (кредит). Кредит надавався шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з карткового рахунку. Метою Кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 300000,00 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту. Відповідно до умов п. 4.1 Заяви - Договору сторони погодили, що проценти нараховуються в порядку, визначеному п.п. 2.5.2, 2.5.3 пункту 2.5 статті 2 Розділу 6 Правил за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, до яких застосовується пільговий період. Згідно з п. 4.2. Заяви -Договору Клієнт зобов`язаний до двадцятого числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплатити Банку обов`язковий щомісячний платіж в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед Банком (яка включає заборгованість за кредитом, проценти, неустойки, комісійні винагороди за обслуговування карткового рахунку, проценти за недозволеним овердрафтом), але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Заборгованість за недозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені клієнтом в повному обсязі негайно. Відповідно до умов п. 11 Заяви - договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнав та підтвердив, що на взаємовідносини сторін за цією заявою - договором поширюється положення договору, Правил, в тому числі Розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви клієнт підтвердив, що до відносини сторін за цією заявою застосовуються всі положення договору, в тому числі Розділу 6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом. Факт надання Банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов договору № 010/0263/82/0419375 від 11.04.2018 підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] . Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Заявою-Договором. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунку заборгованості по картковому кредиту первісного кредитора станом на 17.02.2020 становить 17675,33 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 2251,13 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 424,20 грн - заборгованість за відсотками. 20.09.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 17.02.2020 до Договору відступлення №114/2-19-F від 20.09.2019, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №010/0263/82/0419375 в розмірі 17 675,33 грн, з яких: 17251,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту у валюті договору, 424,40 грн. - сума заборгованості за відсотками у валюті договору. Згідно із розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №010/0263/82/0419375, станом на 10.01.2023 заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором становить 33238,21 грн, з яких: 17251,13 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 424,20 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 15562,88 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №010/0263/82/0419375 в розмірі 35677,00 грн, з яких: 17251,13 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 18425,87 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивача, станом на 27.04.2025 заборгованість [PERSON] за договором №010/0263/82/0419375 становить 33238,21 грн., з яких: 17251,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15987,08 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також, 23.01.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0263/82/91824728. Відповідно до п.1.1. Договору, відповідно до умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки визначені договором. Укладення договору здійснюється в рамках спільної акції, що проводиться кредитором та страховиком, та є підставою для надання клієнту передбачених цим пунктом 1.1. договору спеціальних умов кредитування, а саме: сума (загальний розмір) та валюта кредиту 55390,42 грн. далі кредит. Мета кредиту - кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг для задоволення власних потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника у розмірі 49940,00 грн та сплату страхового платежу на користь страховика 5450,42 грн. Тип кредиту - кредит. Дата надання кредиту одноразово 23 січня 2019 року. Дата сплати ануїтетних платежів 23 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів, далі графік. Дата повного погашення кредиту 23 січня 2023 року. Строк кредиту 48 місяці з дати надання кредиту. Процента ставка фіксована, на період з 23 січня 2019 року по 22 лютого 2019 року (включно) розмір процентної ставки за кредитом складає 0,01% річних. З 23 лютого 2019 року процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 52,9 процентів річних, без укладення додаткової угоди до договору. Сума щомісячного переказу з КР : 2795грн., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку. Відповідно до п.10.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До врегулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовується відповідні норми законодавства України. Відповідно до п.10.3. Договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов`язання мало бути виконано і по день виконання позичальником простроченого зобов`язання включно. В разі пред`явлення кредитором вимоги по сплаті пені, її сплата здійснюється позичальником в порядку та строки, передбачені для здійснення ануїтетних платежів відповідно до умов статті 3 договору, якщо інше не передбачено вимогою кредитора. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов`язання. Відповідно до п.10.7. кредитного договору сплата позичальником пені, передбаченої цією статтею 10 договору, не звільняє позичальника від повного виконання ним умов договору. Також, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та відповідачем було укладено та підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», яким чітко передбачено порядок та умови надання і повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитом, тощо. Факт надання Банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов договору №014/0263/82/91824728 від 23.01.2019 підтверджується випискою по рахунку відповідача. 24.09.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №014/0263/82/91824728/81-1/32095 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0263/82/91824728 від 23.01.2019 з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, сторони досягли згоди про зміну з 24.09.2019 умов погашення кредиту, визначених кредитним договором, зокрема строк кредиту збільшити на 38 календарних місяців, у зв`язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 23.03.2026, строк кредиту (строк користування кредитом) складає 86 місяців. Сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав в такому порядку: станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 53365 грн, заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав складає 8279,00 грн, у тому числі: 1328,35 грн. - заборгованість з погашення суми кредиту, та 6951,55 грн. - заборгованість з погашення процентів. На підставі цієї Додаткової угоди з Дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди (п. 2 Додаткової угоди). Згідно з Графіком погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення, який є Додатком №1 до Додаткової угоди №014/0263/82/91824728/81-1/32095 від 24.09.2019 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0263/82/91824728 від 23.01.2019, залишок за кредитом становить 60315,55 грн, термін канікул - 6 місяців, погашення тіла становить загальну суму 60315,55 грн, погашення відсотків - 177216,22 грн, а всього фактичне погашення - 237531,77 грн. Відповідно до графіку повернення кредиту та інших платежів, який є Додатком №1 до Додаткової угоди №014/0263/82/91824728/81-1/32095 від 24.09.2019 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0263/82/91824728 від 23.01.2019, розмір погашення боргу становить 60315,55 грн, розмір погашення відсотків - 177688,73 грн., а всього - 238004,28 грн. Разом з тим, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим, як вбачається з розрахунку первісного кредитора станом на 17.03.2020 має заборгованість за кредитним договором №014/0263/82/91824725 у розмірі 78505,55 грн, що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 64356,39 грн, (у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 140,08 грн.), заборгованості за відсотками у розмірі 10624,81 грн (у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 8485,40 грн), пеня у розмірі 3524,35 грн. 20.09.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 17.03.2020 до Договору відступлення №114/2-19-F від 20.09.2019, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №014/0263/82/91824728 у розмірі 74981,20 грн, з яких: 64356,39 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту у валюті договору, 10624,81 грн. - сума заборгованості за відсотками у валюті договору, 3344,06 грн. - сума пені у валюті договору. Згідно із розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №014/0263/82/91824728, станом на 10.01.2023 заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором становить 174302,85 грн, з яких: 64356,39 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 10624,81 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 3344,06 грн. - заборгованість з пені, 95977,59 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №014/0263/82/91824728 у розмірі 174302,85 грн, з яких: 64356,39 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 106602,40 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентам, 3344,06 грн. - пеня. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивача, станом на 06.05.2025 заборгованість [PERSON] за договором №014/0263/82/91824728 становить 253304,81 грн., з яких: 64356,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 185604,36 грн. - заборгованість за відсотками, 3344,06 грн. - заборгованість за пенею. При цьому, зі змісту позову убачається, що позивач просить стягнути з відповідача за договором №014/0263/82/91824728 заборгованість у сумі 252465,36 грн, з яких: 64356,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 184764,91 грн. - заборгованість за відсотками, 3344,06 грн. - заборгованість за пенею. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Судом встановлено, що відповідач прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та сплати пені. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором шляхом пред`явлення позову до суду. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17. З наданих доказів убачається, що під час укладення Договорів сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, а також строк кредитування, відповідальність за невиконання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах. Таким чином укладені договори є обов`язковими до виконання. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договори, укладені між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу у встановленому порядку недійсними (удаваними) не визнані, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. За вказаних обставин, оскільки факт отримання кредитних коштів відповідачем не спростований, вказані кредитні договори є чинним, первісний кредитор і відповідач узгодили істотні умови договорів і відповідач погодився на отримання у кредит коштів, саме на таких умовах, однак порушив їх, заборгованість не погасив, та право вимоги перейшло до позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року. Беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023. Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Законом України від 15.03.2022 (набув чинності 17.03.2022) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Окрім того, Законом України від 08 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що як убачається із матеріалів, позивач звернувся з даним позовом до суду - 12.05.2025, відтак, посилання відповідача на пропущення позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява про застосування наслідків пропуску позовної давності не підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 285703,57грн. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи стороною позивача надано договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги №789 від 01.03.2025, витяг з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025. Крім того, слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved