Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «Фінансова компанія ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №750288370 від 16.05.2023. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №750288370. Зазначає, що відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості у сумі 30 733,20 грн, яка складається з: 6000,00грн - заборгованість по тілу кредиту; 24 733,20 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. При цьому 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №750288370 від 16.05.2023. У подальшому, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Надалі, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, предметом якого було відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників від 08.07.2025, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750288370 від 16.05.2023, а відтак є належним кредитором у спірних правовідносинах. Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви, клопотання учасників справи На виконання ухвали суду від 04.09.2025 АТ "СЕНС БАНК" надав витребувану інформацію. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2025 справу передано на розгляд судді Голяни О.В. Ухвалою суду від 04.09.2025 постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 30.09.2025 на 09 годину 10 хвилин, із визначенням резервної дати на 10.10.2025 на 09 годину 10 хвилин. Витребувано у АТ "СЕНС БАНК" інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка [NUMBER]; про зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER], що належить [PERSON] у період з період з 16.05.2023 по 21.05.2023 у сумі 6 000,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] ; у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що [PERSON] за період у період з період з 16.05.2023 по 21.05.2023 у сумі 6 000,00 грн: первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; надати повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] , на який зараховано кошти; повний номер рахунка маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] ; витребувати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска-картки № [NUMBER] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви наявне клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені Судом. Відповідно до укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] кредитним договором №750288370 від 16.05.2023, відповідач отримав кредит в розмірі 6 000,00 грн на споживчі цілі. Також надано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №№750288370 від 16.05.2023, заявка на отримання грошових коштів в кредит від 16.05.2023, що разом становлять Кредитний договір №750288370 від 16.05.2023. Згідно з п. 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua. У Паспорті споживчого кредиту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до Договору №750288370 від 16.05.2023 визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або не виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником. Кредитний договір №№750288370 від 16.05.2023 підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор №MNV97XA6 було направлено позичальнику 16.05.2023 о 13:21:31 год. на номер мобільного телефону, вказаний в заявці на отримання грошових коштів [NUMBER], одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 16.05.2023 о 13:22:24 год., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відразу після вчинених дій, 16.05.2023 о 13:22:27 год. товариством було перераховано грошові кошти 6 000 грн на банківську карту, яка належить відповідачу, що підтверджено відповідним платіжним дорученням. Відповідно до розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №750288370 від 16.05.2023 заборгованість [PERSON] становить 30 733,20 грн та складається з: 6 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 24 733,20 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підтверджується довідкою - розрахунком та не спростована відповідачем. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №750288370 від 16.05.2023. У подальшому, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Надалі, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, предметом якого було відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників від 08.07.2025, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750288370 від 16.05.2023. Оцінка Суду. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. За приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21. Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: approved