Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

18.08.2025 АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7805790914 від 17.12.2021, яка становить 77\~184,74 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7805790914. Відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 64\~324,00 гривень; строк користування 48 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). 27.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу № НІ/11/8-Ф, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступає, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги Первісного кредитора відповідно до Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків, що підтверджується розрахунком, у зв`язку із чим станом на 30.04.2025 має заборгованість перед позивачем у розмірі 77 184,74 грн., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 42 605 грн. 85 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 6 грн. 71 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 34 572 грн. 18 коп.., яку у добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало АТ «Таскомбанк» звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.08.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 20.08.2025 витребувано у Міністерства соціальної політики України, сім`ї та єдності України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (в розумінні Постанови КМУ № 646 від 22.09.2016) щодо [PERSON] , [INFO] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . 15.04.2025 на виконання ухвали суду від 02.04.2025 надійшла відповідь від Міністерства соціальної політики України відповідно до якої, повідомлено, що згідно з відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 10.04.2025, відсутня інформація щодо [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим, в матеріалах цивільної справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця реєстрації, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 17.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7805790914. Відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 64 324,00 гривень; строк користування 48 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Відповідно до умов кредитного договору № 7805790914 від 17.12.2021, цей договір разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг, складають кредитний договір. Підписавши вказаний договір, відповідач підтвердила, що згодна з тим, що ця заява разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг, складають кредитний договір, а також, що вона ознайомилася з кредитним договором та усіма його умовами та отримала їх, та зобов`язується виконувати його умови. Згідно з п. 1.3 Договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 7805790914, який є невід`ємною частиною Договору. Згідно з п. 5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 7805790914, позичальнику встановлюється пільговий період від дати надання кредиту 0 платіжних періодів; протягом цього періоду позичальник звільняється від внесення щомісячних процентів та сплачує річні проценти у розмірі, встановленому для пільгового періоду; сума належного виконання до закінчення пільгового періоду 0 гривень; у випадку внесення позичальником всієї суми до закінчення пільгового періоду, без прострочення внесення щомісячних платежів, зобов`язання позичальника вважаються виконаними належним чином і припиненими. Після завершення пільгового періоду щомісячний процент від суми кредиту становить 2,70 %; реальна річна процентна ставка становить 66,85% річних. Пунктом 6 Паспорту кредиту передбачений порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), згідно з яким, позичальнику визначений розрахунковий період погашення основної заборгованості за Кредитною лінію за отриманим кредитом з 17.12.2021 року по 17.12.2025, за яким загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 147\~701,42 гривень, з яких сума кредиту за договором 64\~324,00 гривень; річні проценти 13,42 гривень; щомісячні проценти 83\~364,00 гривень. Відповідно до п. 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Із виписки по особовому рахунку відповідача за період з 17.12.2021 по 30.04.2025 випливає, що відповідачем постійно використовувалися кошти кредитного ліміту шляхом зняття готівки, оплати товарів та послуг тощо, внаслідок чого утворилась заборгованість. Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] кредитного договору від 17.12.2021. Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору № 7805790914 від 17.12.2021. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з матеріалів справи, що 27.01.2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №НІ/11/8-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передало (відступило) АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а АТ «Таскомбанк» прийняло належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В матеріалах справи міститься копія Договору факторингу №НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 та реєстром прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 року. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитним договором № 7805790914 від 17.12.2021, укладеним із відповідачем. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору № 7805790914 від 17.12.2021, станом на 30.04.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 77\~184,74 грн., з яких: 42\~605,85 грн. - заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 6,71 грн. - заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена); 34\~572,18 гривень - заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Наданий банком розрахунок відповідачем не оспорюється. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 7805790914 від 17.12.2021 у добровільному порядку. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу, який є правонаступником первісного кредитора, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 77\~184,74 грн., як про це у позові просить позивач. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2 423,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved