Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 22035000134959 від 05.07.2019, укладеного між відповідачем та АТ «Банк Кредит Дніпро» в сумі 59253,58 грн., інфляційних втрат у розмірі 1459,01 грн. та 3% річних у розмірі 240,63 грн., а також стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Позов мотивований\~тим,\~що 05.07.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22035000134959, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 25573,21 грн. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало ТОВ «Цикл Фінанс» належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняло належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за цим кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 59253,58 грн, з яких: 41234,76 грн. заборгованість по тілу кредиту, 672,82 грн. заборгованість по відсотках, 17346,00 грн. заборгованість по комісії, яку позивач просить стягнути з відповідача, разом із судовими витратами. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 94-95). 11.09.2025 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Усатенка В.Ю. на позовну заяву в якому представник відповідача зазначив, що позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] визнають частково. Посилаючись на Закони України «Про споживче кредитування», «Про захист прав споживачів», правові висновки Верховного суду, Великої Палати Верховного Суду, вважає що кредитний договір від 05.07.2019 № 22035000134959 щодо встановлення комісії, за обслуговування кредиту є нікчемним. Зазначає, що відповідачем сплачено на погашення кредиту 29 565,24 грн., з яких 12 348,97 грн. зараховано на погашення комісії, а не кредиту. Тобто, грошові кошти у розмірі 12 348,97 грн. має бути зараховано на погашення кредиту і відповідно заборгованість за кредитом має бути 28 885,79 грн. (41 234,76 12 348,97 = 28 885,79). Відповідач визнає позов в частині стягнення: - заборгованість за кредитом 28 885,79 грн., - заборгованість за процентами 672,82 грн. Позов не визнали в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 17 346,00 грн. і відповідно збільшення заборгованості за кредитом на суму 12 348,97 грн. у зв`язку з зарахуванням цієї суми як стягнення комісії за обслуговування кредиту, на загальну суму 29 694,97 грн. Відповідно не визнають позов в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 1459,01 грн. та 3% річних у розмірі 240,63 грн. так як вони нараховані без врахування нікчемності кредитного договору в частині сплати комісії за обслуговування кредиту (а.с. 103-109). 17.09.2025 на адресу суді від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник відповідача зазначив, що відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобов`язався надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування ним та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Згідно з п. 1.2 договору, банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 70800,00 грн., строк кредитування 12 місяців, кінцева дата повернення кредиту 05.07.2020, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Відповідач під час укладення договору ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював та з ними погодився, про що свідчать його підписи. Підписавши кредитний договір відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Також зазначає, що у період з 15.12.2021 (дата укладання договору факторингу) по 25.08.2025 (дата звернення до суду) жодна комісія не нараховувалась. Щодо правомірності стягнення інфляції та 3% річних зазначає, що відповідно до умов кредитних договорів та паспортів споживчого кредиту відсутні дані про застосування санкцій за прострочення або невиконання зобов`язань у вигляді пені, штрафів чи інших платежів, проте вказані обмеження не стосуються нарахування 3% річних та інфляції, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України та ч. 2 ст. 625 ЦК України. Окрім того, наголошує, що 3% річних та індекс інфляції ТОВ «Цикл Фінанс» нараховував лише з 15.12.2021, тобто з дня відступлення права вимоги до Товариства та до 23.02.2022. З моменту відступлення права вимог сума нарахувань відсотків та комісії є сталою та не нараховувалась ТОВ «Цикл Фінанс». Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу без їх участі (а.с. 8). Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами, решту позову не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.07.2019 [PERSON] ознайомився з паспортами споживчих кредитів «Кредит готівкою з страховкою Промо (50-75)» та «кредит готівкою зі страховкою Промо». Також, 05.07.2019 АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідач уклали кредитний договір № 22035000134959, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір. Відповідно до п. 1.1. договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти\~(кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за користування кредитом та комісії що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за цим договором у повному обсязі Пунктом 1.2. договору передбачено, що за цим договором банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 70800,00 грн.; строк кредитування 12 місяців; кінцева дата повернення Кредиту: 05.07.2020; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0 % річних (а.с. 76 зворот, а.с. 78 зворот 79). Згідно з виписками по особовому рахунку [PERSON] , за період з 05.07.2019 по 14.12.2021 відображено рух коштів, зокрема станом на 05.07.2019 відображено надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 22035000134959 в сумі 70800,00 грн. (а.с. 11-56). Факт укладання договору та отримання коштів відповідачем та його представником не заперечується. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 15/12/21, згідно з яким на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73\~ЦК України, фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 15.12.2019 до договору факторингу № 15/12/21 Банк, з однієї сторони, та Товариство, з іншої сторони, уклали цей акт про те, що згідно з п. 8.2. договору факторингу № 15/12/19 клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників від 15.12.2019, кількість боржників 8179 (а.с. 59-62, 70). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступлення права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Отже, положеннями статей 512,\~1077\~ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору про відступлення права вимоги, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора. З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно з Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 передано право вимоги до [PERSON] за договором 22035000134959, загальна заборгованість 59253,58 грн., заборгованість по тілу\~41234,76 грн., заборгованість по відсотках\~672,82 грн., заборгованість по комісії\~17346,00 грн. (а.с. 57). Тобто, перехід права вимоги до відповідача відбувся за договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024, який в матеріалах справи відсутній. Суду не надано будь-яких належних та достовірних доказів, що право вимоги у позивача до відповідача виникло на підставі договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 у матеріалах справи відсутні докази, що саме за цим договором були передані позивачу права вимоги до [PERSON] за невиконання останнім своїх зобов`язань за кредитним договором перед АТ «Банк Кредит Дніпро». Таким чином, позивач не отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22035000134959 відповідно до договору факторингу від 15.12.2021, який доданий до матеріалів справи, оскільки договір відступлення права вимоги від 28.03.2024 в матеріалах справи відсутній, отже в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed