Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначив, що інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Папуша Катериною Миколаївною 31.07.2022 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія EAP № 5690221, якою за ч. 1 ст. 122 КУпАП на [PERSON] накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 року у справі №205/4950/22 скасовано зазначену постанову та закрито провадження у справі. Постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуприною П.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70715058 від 17.01.2023 р. з виконання зазначеної вище постанови, а 19.01.2023 р. винесено постанову про закінчення цього виконавчого провадження. Як вбачається з обставин даної справи, моральної шкоди [PERSON] було завдано незаконними діями службової особи органу державної влади, у зв`язку з чим така шкода відшкодовується державою. Відповідно належним відповідачем у даній справі є Держава Україна в особі Департаменту патрульної поліції, незаконними діями службової особи якого задано шкоди, та Державної казначейської служби України, яка здійснює безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду. Винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.07.2022 р. серія EAP № 5690221 та зверненням її до виконання, незважаючи на те, що на момент звернення до виконання вона вже була скасована судовим рішенням, [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягає у певних душевних стражданнях щодо незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та звернення до виконання скасованої судовим рішенням постанови. Позивач був змушений витрачати час та кошти на звернення до адвоката та до суду для скасування незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2022 р. серія EAP № 5690221 та державного виконавця для закриття виконавчого провадження з її виконання та переживати моральні страждання з цього приводу. Зазначену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 000 гривень. Судові витрати, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь [PERSON] 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача Васковського В.С., [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив його задовольнити. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Кучер Л.А., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 31.07.2022 р., під час несення служби з охорони публічного порядку та безпеки інспектором Управління [PERSON] було виявлено транспортний засіб, зупинка якого була здійснена з порушенням вимог п. 8.4.в Правил дорожнього руху. На підставі наведеного факту поліцейським було встановлено водія такого транспортного засобу та здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, проведеного у відповідності до вимог чинного законодавства, оцінивши докази згідно вимог ст. 252 КУпАП, враховуючи, що правопорушення (порушення правил зупинки) вчинено в присутності поліцейського, виявлено ним безпосередньо в момент вчинення такого правопорушення, поліцейським було винесено відповідну постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача, який керував вказаним транспортним засобом та здійснив його зупинку, до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. В подальшому вказана постанова про притягнення позивача до відповідальності була скасована судом в судовому провадженні за відповідним позовом, поданим позивачем, у зв`язку з неможливістю для суду встановити, що позивачем вчинено інкриміноване йому правопорушення. Тобто, скасування складеної поліцейським постанови зумовлено недостатністю доказів вчинення позивачем правопорушення. Звертає увагу суду, що під час виявлення правопорушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття рішення за результатами такого розгляду поліцейський діяв в межах наданої йому компетенції, стягнення ним накладено в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за виявлене правопорушення, жодних вимог чинного законодавства він не порушував та виконував свої службові обов`язки з метою виконання завдань та функцій поліції, про що вказано також в рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 р. по справі № 205/4950/22. Отже, за таких умов його дії не можуть бути визначені як незаконні. Таким чином, як вбачається з викладеного, під час виявлення правопорушення, розгляду справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача та прийняття відповідного рішення поліцейський діяв в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений чинним законодавством. Останнім відносно позивача були вчинені певні процесуальні дії, визначені нормами чинного законодавства, з метою реалізації повноважень поліції, та результатом вчинення таких дій є прийнята ним постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому скасована судом. А відтак, такі дії та рішення не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні, натомість такі дії є законними, оскільки вчинені на підставі та у суворій відповідності до зазначених вище норм чинного законодавства, а прийняте поліцейським рішення по справі про адміністративне правопорушення є наслідком таких дій. Жодних дій, які б виходили за межі наданих повноважень, поліцейським не вчинялось, що підтверджується, зокрема, тим, що позовна заява не містить в собі посилань на такі обставини. При цьому, варто зауважити, що дії поліцейських зі складання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема щодо позивача, в тому числі й у випадку скасування таких постанов в подальшому, не визначені чинним законодавством як неправомірні чи незаконні (навпаки, передбачені як виключна компетенція поліцейських) та не визнані такими уповноваженими органами у встановленому порядку, а чинне законодавство передбачає право особи оскаржити прийняте по справі про адміністративне правопорушення рішення в судовому порядку, яке і було реалізоване позивачем. Відтак, твердження позивача в його позовній заяві про незаконність дій поліцейських за таких умов є надуманими та безпідставними. Зауважує, що передумовою стягнення коштів в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідних посадових осіб, є встановлення факту наявності незаконних дій або визнання їх такими. Втім, всупереч твердженням позивача, судове рішення, на яке посилається позивач в своєму позові, обґрунтовуючи незаконність дій поліцейських, не встановлює факту незаконності складення поліцейськими відносно позивача адміністративних матеріалів. Будь-яких\~аргументованих доказів\~заподіяння моральної\~шкоди,\~її розміру\~та причинно-наслідкового\~зв`язку між\~діями певних\~осіб й\~заподіянням такої\~шкоди позивачем\~не надано.\~Позивачем не\~доведено факт\~спричинення йому\~будь-якими\~діями поліцейських\~шкоди,\~що є\~обов`язковою передумовою\~для розгляду\~судом можливості\~щодо прийняття\~рішення про\~відшкодування такої\~шкоди,\~не доведено\~наявності обставин,\~визначених ч.\~2\~ст.\~23\~ЦК України.\~У зв`язку\~із цим\~позовна вимога\~про відшкодування\~такої шкоди\~не підлягає\~задоволенню,\~зокрема,\~з мотивів\~недоведеності факту\~заподіяння такої\~шкоди і\~її розміру.\~Крім того,\~вважає за\~необхідне звернути\~увагу на\~той факт,\~що в\~даному випадку\~на наявні\~між сторонами\~правовідносини не\~можуть бути\~розповсюджені вимоги\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду»,\~оскільки поліцейський,\~діями якого\~позивачу нібито\~заподіяна шкода,\~не є\~посадовою особою\~будь-якого\~з таких\~органів та\~його дії,\~якими,\~як стверджує\~позивач,\~завдано моральної\~шкоди,\~жодним чином\~не пов`язані\~з оперативно-розшуковою\~діяльністю,\~здійсненням досудового\~розслідування або\~виконанням завдань\~та функцій\~прокуратури чи\~суду. Ані Департамент\~патрульної поліції,\~ані його\~територіальні (відокремлені)\~підрозділи,\~із врахуванням\~завдань та\~функцій,\~покладених на\~патрульну поліцію,\~не є\~органами,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури або\~суду.\~Відтак,\~за таких\~умов відсутні\~підстави для\~застосування положень\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» та\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1176\~ЦК України\~та в\~даному випадку,\~вважає,\~шкода,\~нібито завдана\~діями поліцейських,\~може бути\~відшкодована на\~загальних підставах. Звертаю увагу,\~що частина\~друга статті\~1167\~ЦК України\~не передбачає\~відшкодування шкоди\~незалежно від\~вини посадової\~особи у\~випадку притягнення\~особи до\~адміністративної відповідальності\~у вигляді\~штрафу. Відтак,\~чинне законодавство\~передбачає відшкодування\~фізичним та\~юридичним особам\~шкоди,\~завданої лише\~незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та така шкода повинна відшкодовуватись саме за рахунок коштів державного бюджету. Крім того, додатково зазначила, що за вих. № 4236вс/41/19/2022 від 13.09.2022 р. управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції супровідним листом була направлена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5690221 від 31.07.2022 для примусового виконання у порядку ст. 308 КУпАП до Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у зв`язку із несплатою такої. Окремо слід зауважити, що направлення постанови серії ЕАР № 5690221 від 31.07.2022 р. для примусового виконання є наслідком лише дій та волі позивача - відмови від добровільної сплати штрафу та невжиття передбачених законом заходів захисту оспорюваних прав, за захистом яких він звернувся до суду. Проте позивач не скористався відповідними можливостями і правами, що призвело до направлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення до органу державної виконавчої служби для примусового виконання, продовження вчинення виконавчих дій та примусового стягнення. 31.10.2022 р. рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/4950/22 було скасовано постанову серії ЕАР № 5690221 від 31.07.2022 р., тобто до 31.10.2022 р. постанова була чинною та підлягала сплаті у відповідності до вимог чинного законодавства. Додатково ще раз звертає увагу, що порядку для Управління, щодо зупинення виконавчого провадження, у зв`язку із судовим розглядом по оскаржуваним постановам не передбачено. Ініціатива щодо стадії розгляду виконавчого провадження або зупинення виконавчого провадження, відповідно до норм чинного законодавства, повинна надходити від боржника. Враховуючи вищевикладене, слід розуміти, що всі дії поліцейських, направлені на виконання останніми їх службових обов`язків, вчинені ними в межах компетенції та на виконання вимог чинного законодавства. Отже, за наведених вище обставин, враховуючи, що поліцейський діяв в спосіб та в межах наданих законом повноважень, його дії є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству, жодних доказів протилежного матеріали справи не містять, підстави для відшкодування шкоди, яку нібито зазнав позивач у зв`язку із складанням відносно нього певної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, відсутні, а відтак позовні вимоги щодо відшкодування такої шкоди задоволенню не підлягають. Просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України Тараненко М.С.\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнала та\~пояснила,\~що позивач не\~надав достатніх\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження доводів\~про заподіяння\~йому працівниками\~поліції моральної\~шкоди.\~Позивач обмежився\~лише загальними\~посиланнями на\~незаконність дій\~відповідача,\~допустимими та\~достовірними доказами\~ні факту\~наявності такої\~шкоди,\~ні погіршення\~здібностей позивача\~або позбавлення\~можливості реалізовувати\~свої звички\~і бажання,\~порушення нормальних\~життєвих зв`язків\~через неможливість\~продовження активного\~громадського життя,\~порушення стосунків\~з оточуючими\~людьми,\~настання інших\~негативних наслідків,\~наявність причинного\~зв`язку\~між протиправними,\~на його\~думку,\~діями посадової\~особи Департаменту\~патрульної поліції\~та можливим\~завданням такої\~шкоди.\~Казначейство наголошує\~про недоведеність\~настання шкоди\~та відсутність\~підстав в\~задоволенні вимоги\~з її\~відшкодування.\~умовою застосуванням\~судом цивільно-правової\~відповідальності за\~вказаною правовою\~нормою,\~яка поширюється\~на не\~договірні зобов`язання,\~що виникають\~із правопорушень\~(деліктні)\~правовідносини,\~є встановлення\~факту неправомірності\~рішення,\~дії чи\~бездіяльності службової\~або посадової\~особи зазначених\~органів. Сам факт скасування постанови в адміністративному порядку та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав недоведеності вини особи не є в подальшому безумовною підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди та не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади, не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не доводить факту настання моральної шкоди ( ухвала ВС у справі № 312/262/18 від 21.10.2020). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20). В даному випадку Казначейство не є особою, протиправна діяльність якої могла би спричинити шкоду відносно позивача. Стосовно витрат\~на правову\~допомогу,\~Казначейство зазначає,\~що ВС,\~пославшись на\~практику Європейського\~суду з\~прав людини,\~пояснив,\~що заявник\~має право\~на відшкодування\~судових та\~інших витрат\~лише в\~разі,\~якщо доведено,\~що такі\~витрати були\~фактичними й\~неминучими,\~а їх\~розмір є\~обґрунтованим. ВС пояснив,\~що присуджувати\~суму компенсації\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу потрібно\~на підставі\~належних та\~допустимих доказів\~(зокрема,\~акта приймання\~-передачі). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Позивач у позовні заяві виголосив лише бажання відшкодування моральної шкоди, не довівши належним чином реальне настання наслідків. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що згідно\~постанови про\~накладення адміністративного\~стягнення по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~у сфері\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі серії\~ЕАР №5690221\~від 31..07.2022\~р.,\~винесеної інспектором\~поліції старшим\~лейтенантом 2\~батальйону 2\~роти УПП\~в Дніпропетровській\~області Папуша\~Катериною Миколаївною,\~31.07.2022\~р.\~о 13-47\~год.\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом «Volkswagen\~Passat»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~власником якого\~є [PERSON] ,\~по вул.Набережна\~Перемоги в\~м.Дніпрі,\~порушив вимоги\~дії знаку\~3.21,\~чим порушив\~п.8.4.4\~Правил дорожнього\~руху України та вчинив адміністративне правопорушення,\~передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. На [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.10.2022 р. №205/4950/22, позовні вимоги\~\~ [PERSON] до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Папуши Катерини Миколаївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності\~задоволено. Скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Папуши Катерини Миколаївни від 31.07.2022 року серія ЕАР № 5690221 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ч. 1\~ст. 122 КУпАП, закрито провадження у справі. Стягнуто\~за рахунок бюджетних асигнувань\~Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ:\~40108646,\~адреса: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3) на користь\~\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , РНОКПП:\~ [NUMBER] , місце проживання:\~ [ADDRESS] , судові витрати в розмірі\~1 496,20 грн., яке набрало законної сили 05.04.2023 р. 17.01.2023 р. державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуприною П.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70715058 при примусовому виконанні постанови ЕАР №5690221 від 31.07.2022 р., що видана УПП в Дніпропетровській області ДПП щодо [PERSON] . 19.01.2023 р. державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуприною П.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 70715058, на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що до відділу 19.01.2023 р. надійшла заява боржника та рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.10.2022 р. №205/4950/22, про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Папуши Катерини Миколаївни від 31.07.2022 року серія ЕАР № 5690221 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ч. 1\~ст. 122 КУпАП, закриття провадження. Згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 р. №205/4950/22, апеляційна скаргу\~Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 року в адміністративній справі №205/4950/22(2-а/205/75/22) - залишена без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 року в адміністративній справі №205/4950/22(2-а/205/75/22) - залишено без змін. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені\~статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті\~1173,\~1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша\~статті 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України). Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування, про що Велика Палата Верховного Суду деталізує далі. Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей\~1173,\~1174 ЦК України\~(п 8.49.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21). У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам\~закону\~чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою.\~Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам\~закону\~чи іншого нормативного акту. \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18, окремо зазначено, що процесуальні\~\~дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності\~закону\~чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за\~ч.1 статтею 122 КУпАП\~здійснюють органи Національної поліції (стаття 222 КУпАП). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 247 КУпАП\~провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Згідно зі\~статтею 252 КУпАП\~орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed