Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

1.06.10.2025 від заявника [PERSON] надійшла заява за участі заінтересованої особи Південного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстроване : [ADDRESS] , уродженець с. Аіл, Новокузнецького району, Кемеровської області, російської федерації, помер [INFO] у м. Олешки, Херсонського району, Херсонської області, Україна на тимчасово окупованій території України, причина смерті - «Ішемічна хвороба серця». 2.Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у м. Олешки, Херсонського району, Херсонської області на тимчасово окупованій території України помер його батько [PERSON] , [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану він не може, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. 3.У судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримав і просив їх задовольнити. 4.Представник заінтересованої особи - Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. 5.Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 6.Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 7.Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1982, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . 8.Відповідно до копії медичного свідоцтва про смерть серія оо № 41 від 17.07.2024, причиною смерті [PERSON] стали: хронічна серцево-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз з гіпертонією, ішемічна хвороба серця. 9.09.10.2025 Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті гр. [PERSON] , зазначивши що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстраціюактів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть (ф. №106/o, затверджена Наказом МОЗ України 08.08.2006 №545), виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.Аналіз пред`явлених документів, свідчить, що у заявника наявний паспорт померлого серії [NUMBER] виданий Цюрупинським РВ УМВС України в Херсонській області 12.11.1998 року та наявна копія лікарського свідоцтва про смерть № 41 від 17.07.2025 рок , виданого Державною бюджетною установою «Олешківська центральна районна лікарня» Херсонської області, яке видане на тимчасово окупованій території України та не відповідає умовам діючого законодавства України та не створює правових наслідків. 10.Згідно з ч.ч.3,4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 11.Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. 12.Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. 13.Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. 14.Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. 15.За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 16.Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». 17.Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, суд приймає до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому документі, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про смерть офіційним документом. 18.За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 19.Відповідно до ч.4 ст.317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню і є підставою для видачі свідоцтва про смерть. 20.

Outcome: approved