Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

1.Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до СТОВ «ЧЕРЕПИН» про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.07.2002 року під час розгляду кримінальної справи №1-4/2003 суддею Тетіївського місцевого суду Київської області Лісовенко П.І. винесено постанову про накладення арешту на майно гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця с. Кочубіївка, Уманського району, Черкаської області, прож.: [ADDRESS] . Вказана постанова про арешт була направлена для виконання начальнику Уманської державної районної нотаріальної контори, у зв`язку з чим останнім внесені відомості в реєстр обтяжень, які діють по сьогоднішній день. 21.03.2003 року вироком Тетіївського місцевого суду Київської області гр. [PERSON] засуджено за ст. 185 ч.4 КК України. Відповідно до вироку вирішено: - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно 3000 грн. моральної шкоди; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь СТОВ «Черепин» солідарно 8400 грн. матеріальної шкоди. ?? - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди. ?? - стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно судові витрати на користь СУ ГУ МВС України в Черкаській області солідарно 256, 50 грн. ?? стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно витрати на проведення трасологічних експертиз 250,06 грн. В подальшому [PERSON] звернулася з виконавчим листом до Уманського ВДВС, щодо примусового стягнення грошових коштів. В процесі стягнення начальник виконавчої служби звернувся до суду про зняття арешту виключно на домоволодіння з прибудовами розташоване в [ADDRESS] (справа 31-4/2003), яке належало на праві приватної власності гр. [PERSON] 22.11.2004 винесено постанову Тетіївського місцевого суду Київської області, згідно, якої було знято арешт лише з вище вказаного домоволодіння [ADDRESS] ). Арешт на інше майно [PERSON] , в тому числі земельний пай залишилося в силі. В подальшому виконавче провадження було закрито. Відповідно до листа - відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.05.2025 року зазначено, що виконавче провадження на підставі виконавчого листа №1-4 від 30.01.2003 року, тобто по цій же самій справі, закінчене на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 02.12.2008 року. Сума боргу сплачена в повному обсязі. 30.05.2025 року Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав лист-відповідь, де зазначив, що інших виконавчих проваджень на виконання вироку Тетіївського місцевого суду №1-4 від 30.01.2003 на виконанні у відділі ДВС не перебувало. В ДРРН на НМ міститься інформація про арешт майна боржника [PERSON] від 11.07.2002 року, що був накладений на підставі постанови №1-4 від 11.07.2002 що видав Тетіївський районний суд Київської області, як забезпечення цивільного позову, та був направлений на виконання до Уманської райДНК. Арешт, накладений на майно [PERSON] , не дозволяє йому реалізувати свої права щодо розпорядження своїм майном, в тому числі земельними паями. У зв`язку з цим, він змушений звернутись до суду з даною заявою. Належним відповідачем в даній справі являються особи в інтересах яких Тетіївський місцевий суд Київської області виносив постанову про накладення арешту на майно гр. [PERSON] (Постанова Верховного Суду у складі колегії судлів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2023 року у справі N? 208/9810/21) Відповідно до вироку Тетіївського місцевого суду Київської області по справі №1-4 від 30.01.2003 наявні були три позивача: ?? - [PERSON] , житель с. Григорівка, Тетіївського району, Київської області; ?? - СТОВ «Черепин» код ЄДРПОУ 03755288; ?? - [PERSON] . Після набрання вироком законної сили [PERSON] звернулася до Уманської державної виконавчої служби та в повному обсязі стягнула з гр. [PERSON] кошти за завдану шкоду, в зв`язку з чим виконавче провадження закрито. СТОВ «Черепин» та [PERSON] з виконавчими листами до Уманського ВДВС не зверталися, тим самим пропустили терміни пред`явлення виконавчого листа до виконання. Відповідно до інформації П`ятигорського старостинського округу [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть №20 від 05.09.2014 року. У зв?язку з цим, належним відповідачем в даній справі Є лише СТОВ «Черепин» код ЄДРПОУ 03755288. Оскільки по зазначеній кримінальній справ арешт на вказане майно було накладено для забезпечення цивільного позову, а гр. [PERSON] повністю відшкодував збитки [PERSON] , жодних відкритих та незакінчених проваджень відповідно до вироку суду немає. Жоден з учасників на користь яких було визначено суми до стягнень до виконавчої служби не зверталися і терміни пред`явлення виконавчих листів для виконання закінчилися. На підставі викладеного позивач просить суд скасувати арешт на майно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , накладений на підставі постанови Тетіївського місцевого суду Київської області від 11.07.2002 року по кримінальній справі №1-4/2003. Припинити обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер 4874004, зареєстрований 26.04.2007 року та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна [PERSON] . 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 03.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідачу надіслано копію ухвали судді та примірник позовної заяви з додатками рекомендованим листом. Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо до суду подав заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 19.09.2025 до суду надіслав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, під час розгляду кримінальної справи за ч. 4 ст. 185 КК України, постановою Тетіївського місцевого суду Київської області від 11.07.2002 року накладено арешт на майно [PERSON] , [INFO] . 21 березня 2003 року ухвалено вирок, яким засуджено [PERSON] за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 3000 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь СТОВ «ЧЕРЕПИН» 8400 грн. матеріальної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди; стягнкти з [PERSON] та [PERSON] солідарно судові витрати в сумі 256, 50 грн.; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно витрати за проведення трасологічних експертиз в сумі 250, 06 грн. 22 листопада 2004 року постановою Тетіївського районного суду Київської області знято арешт державного нотаріуса на домоволодіння з прибудовами, яке належить на праві приватної власності гр. [PERSON] і розташоване в [ADDRESS] . Як вбачається з листа Відділу ДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №62896/2 від 30.05.2025 на виконанні в Уманському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебувало виконавче провадження №1347939, яке було відкрите 23.09.2005 на виконання виконавчого листа №1-4 від 30.01.2003, що видав Тетіївський районний суд Київської області на користь [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 8623,53 грн. арешт за даним виконавчим провадженням не накладався. Сума боргу сплачена в повному обсязі, виконавче провадження закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 02.12.2008 року. Інших виконавчих проваджень на виконання вироку Тетіївського місцевого суду №1-4 від 30.01.2003 на виконанні ДВС не перебувало. В ДРРНнпНМ мститься інформація про арешт майна боржника [PERSON] від 11.07.2002 року, що був накладений на підстав постанови №1-4 від 11.07.2002, що видав Тетіївський районний суд Київської області, як забезпечення цивільного позову, та був направлений на виконання до Уманської райДНК. Згідно постанови №1-4 від 22.11.2004, що видав Тетіївський районний суд Київської області арешт з реєстру державного нотаріуса був знятий лише в частині домоволодіння з прибудовами, яке належить [PERSON] та розташоване в с. Кочубіївка. Інше майно належне боржнику залишилось в арешті. Інших відкритих проваджень відносно [PERSON] на виконанні не перебуває. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №431487909 від 16.06.2025існує заборона не нерухоме мано [PERSON] , номер обтяження: 4874004, зареєстровано: 26.04.2007 за №4874004 реєстратором: Уманська районна державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, бн, 11.07.2002, Тетіївський міський суд Київської області; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; додаткові дані: архівний запис №282708-191 від 11.07.2002; заявник: Уманська райДНК. Як вбачається з витягу з Реєстру нерухомості №5005273101837 від 16.06.2025 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,4944 га, кадастровий номер: 7124384500:02:001:0445, що розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Кочубївська сільська рада, підстава для державної реєстрації: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЧР №020251, виданий 02.09.2003. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України при цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV, зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Позивач вказує, що повністю відшкодував заподіяну шкоду [PERSON] , тому виконавче провадження було закрите, що підтверджується листом Відділу ДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №62896/2 від 30.05.2025. [PERSON] та СТОВ «ЧЕРЕПШИН» не зверталися до виконавчої служби з виконавчими листами, тим самим пропустили терміни пред`явлення виконавчого листа. Відповідно до листа П`ятигірського старостинського округу ВК Тетіївської міської ради №68 від 16.06.2025 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідач СТОВ «ЧЕРЕПШИН» подав до суду заяву, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про зняття арешту з майна. Суд зауважує, що обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Загальний стандарт «справедливого балансу» - це стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції». Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодержавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу. Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимоги законності виходять з принципу «верховенства права» - одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься у всіх статтях Конвенції. В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами. Недотримання принципу пропорційності (співмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що встановити обґрунтованість накладення заборони на нерухоме майно [PERSON] не можливо, час, що пройшов з часу накладення заборони, а також відсутність майнових претензій до власника майна свідчать про втрату актуальності існування такого обтяження. Тобто, в даному випадку вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності особи не дотримані, адже тривалий час право власності власника нерухомого майна офіційно обмежено, але будь-яких підстав до такого обмеження на даний час не існує. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що виконавче провадження №1347939 закінчене 02.12.2008 у зв`язку фактичним виконанням в повному обсязі рішення, а інші стягувачі [PERSON] та СТОВ «ЧЕРЕПИН» не звертались з виконавчими листами до ДВС і терміни пред`явлення виконавчих листів закінчилися, на теперішній час СТОВ «ЧЕРЕПИН» не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також зважаючи на те, що наявність обтяження майна, позбавляє [PERSON] можливості розпоряджатися майном на власний розсуд, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту на нерухоме майно. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню .

Outcome: approved