Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

27 червня 2025 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява обґрунтована тим, що 26 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - «Позикодавець») та [PERSON] (далі - «Позичальник») було укладено Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587, за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 1000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 29,71% за перший день користування позикою, та 0,01% знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису mOW93Lqs2y, що був надісланий на вказану Позичальником електронну адресу - e-mail: [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання п.1 Договору (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587 від 26 серпня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 1000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС». 25 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №25/01/2022/1, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587 від 26 серпня 2021 року. Крім того, 29 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - «Позикодавець») та [PERSON] (далі - «Позичальник») було укладено Договір позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 5000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису DАA2K51J5u, що був надісланий на вказану Позичальником електронну адресу - e-mail: [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС». 27 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року. 15 вересня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики №3513604531-121120 «Проста позика», за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 2000 грн строком на 14 днів, за користування якими Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю плату згідно Графіку розрахунків. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції на укладення електронного договору, що акцептована [PERSON] 15 вересня 2021 року шляхом підписання електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису Т96GPHSB). Позикодавець на виконання п.2.2 Договору позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 2000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». 18 січня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №18-01/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року. У свою чергу, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за: Договором (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] від 26 серпня 2021 року; Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] від 29 серпня 2021 року, та Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика», укладеним між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] від 15 вересня 2021 року. Станом на дату подання позову до суду заборгованість за Договором (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587 від 26 серпня 2021 року, за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року та за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року відповідачем [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитами не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за: Договором (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587 від 26 серпня 2021 року у розмірі 3368 грн 46 коп., яка складається з: 1000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 2350 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 16 грн - інфляційні збитки, 2 грн 46 коп. - нараховані 3% річних; Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року у розмірі 17031 грн 50 коп., яка складається з: 5000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 11940 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, та Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року у розмірі 14090 грн, яка складається з: 2000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 12090 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 липня 2025 року представником відповідача Бондаренком О.В., у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належними та допустимими доказами не доведено факту укладання Договору (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] від 26 серпня 2021 року, Договору позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] від 29 серпня 2021 року, та Договору позики №3513604531-121120 «Проста позика», між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] від 15 вересня 2021 року, отримання останнім кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення умов неукладених кредитних договорів. Позивачем не надано суду доказів перерахування кредитних коштів на рахунки відповідача [PERSON] , як і не доведено розмір заборгованості за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема не надано первинних бухгалтерських документів (виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення заборгованості за кредитними договорами). Крім того, представник відповідача вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача відсотків, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Так, за умовами долучених договорів строк кредитування за Договором (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №669587 від 26 серпня 2021 року до 25.09.2021 року, за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року до 28.09.2021 року, та за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року до 29.09.2021 року, однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Однак, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Також представник відповідача зазначає, що відповідно до вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Так, військовослужбовці, визначені п.15 ст.14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:1) звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; 2) звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Відповідач [PERSON] з 27.02.2022 року по 16.11.2023 року перебував у лавах Збройних Сил України, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони на сході України, давав відсіч, стримував збройну агресію російської федерації у Донецькій області, тому відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має пільги у вигляді не нарахування процентів за користування кредитами, які в супереч зазначеної норми, протиправно нараховані позивачем і заявлені до стягнення. Окрім того, при визначенні розміру витрат на правову допомогу просить суд врахувати, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу є завищеною та не відповідає критерію розумності, що становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві (а.с.117-122 том 1). 24 липня 2025 року представником позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М., в порядку ст.179 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів та нормам чинного законодавства. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві зазначила, що 26 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), 29 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), та 15 вересня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір позики №3513604531-121120 «Проста позика» шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, які підписані у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію», в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів. Відповідач [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення зазначених вище договорів, шляхом заповнення заяв-анкет на отримання кредитів та підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів йому в позику. До матеріалів позовної заяви надано докази на підтвердження виникнення зобов`язань між сторонами, надання (обміну) усією необхідною інформацією, погодження всіх істотних умов договорів. Сторонами були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього правочину, а саме укладення та підписання кредитних договорів. На виконання умов укладених договорів позикодавцями було перераховано грошові кошти на карткові рахунки, які були зазначені самим позичальником, що підтверджується відповідними довідками, які містяться в матеріалах справи. Наголошує, що хоч у договорах позики встановлено строк позики 30 днів та 14 днів, однак у самих договорах позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, тому вважає, що проценти нараховані позивачем відповідно до вимог та умов Договорів, і підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у повному розмірі. З приводу тверджень відповідача [PERSON] про те, що він є військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати відсотків за користування кредитами, представник позивача зазначає наступне, що нарахування відсотків за всіма кредитними договорами було здійснено до 24.02.2022 року, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан, та відповідно до моменту мобілізації відповідача та до початку перебування останнього на військовій службі, тому вважає, що положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яке посилається відповідач як на підставу звільнення його від сплати відсотків за кредитними договорами, не може бути застосовано до нього. Звертає увагу на те, що розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню відповідачем [PERSON] за результатами розгляду даної справи. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.141-147 том 1). 28 липня 2025 року на вказану відповідь на відзив від представника відповідача [PERSON] , у відповідності до вимог ст.180 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», надійшло до суду заперечення, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, жодними доказами не підтверджені, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. про витребування доказів. 15 серпня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 06 серпня 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано докази, що вимагав суд. 27 серпня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 06 серпня 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» надано докази, що вимагав суд. Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. про витребування доказів. 25 вересня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 22 вересня 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано докази, що вимагав суд. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Пономаренко Д.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні підтримавши доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 26 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), який підписано сторонами за допомогою електронних підписів (а.с.8 том 1). [PERSON] вказаний Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором mOW93Lqs2y. Згідно п.1 вказаного Договору, Позикодавець ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати Позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. За умовами п.2 Договору Позичальник [PERSON] 26 серпня 2021 року отримав кредит у розмірі 1000 грн., строком на 30 днів, дата повернення позики 25 вересня 2021 року, процентна ставка за перший день користування позикою 29.71%, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0.01%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 2.00%, пеня (не застосовується в період карантину) 2.70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2333.94%, орієнтовна загальна вартість позики 1300 грн. Підписанням Договору позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.соm.ua/documents-license.html з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.соm.ua/documents-license.html, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі. Позичальник розуміє та погоджується, що у випадку подовження строку користування позикою (пролонгація) процентна ставка за кожен день подовження становить 2.00% від суми Позики (п.п.6.1, 6.2, 6.3 Договору). Положеннями п.13. Договору передбачено, що Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Пунктом 20 Договору передбачено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua. (а.с.9-14 том 1). На підтвердження укладення Договору позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до Договору (а.с.8 зворот том 1), відповідно до якої: дата видачі кредиту - з 26.08.2021 року по 25.09.2021 року; строком на - 30 днів; сума кредиту - 1000 грн; проценти за користування кредитом - 300 грн; реальна річна процентна ставка - 2333.94%; загальна вартість кредиту - 1300 грн., яка 26.08.2021 року підписана відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором mOW93Lqs2y. Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. За повідомленням ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» відповідно до договору №23-01.18/5 укладеного 23.01.2018 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 26.08.2021 року здійснило успішну транзакцію з переказу 1000 грн на карту № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , договір №669587, номер платежу 637655876087370149669587 (а.с.16-17 том 1). Згідно відомостей наданих АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 22 вересня 2025 року, за вих.№БТ/Е-14657 від 03 жовтня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . 26 серпня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 1000 грн, що підтверджено наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 26.08.2021 року по 01.09.2021 року (а.с.9-16 том 2). Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором - 1000 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язання за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. Згідно розрахунку наданого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість [PERSON] станом на 25.01.2022 року становить 3350 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 1000 грн; заборгованості по процентах за користування кредитом - 2350 грн (а.с.18-19 том 1). 25 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №25/01/2022/1, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року (а.с.57-59 том 1). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 3350 грн (а.с.63 том 1). Згідно розрахунку наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість [PERSON] за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року станом на 10.01.2023 року становить 3368 грн 46 коп., яка складається з: заборгованості за тілом позики - 1000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 2350 грн; 3% річних, нарахованих за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року - 2 грн 46 коп.; інфляційні збитки, нарахованих за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року - 16 грн (а.с.30 том 1). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] від 26 серпня 2021 року (а.с.70-72 том 1). Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 3368 грн 46 коп., з яких: 1000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 2350 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 18 грн 46 коп. - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.80 том 1). Згідно до Розрахунку суми заборгованості за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року, станом на 13 червня 2025 року, заборгованість [PERSON] складає 3368 грн 46 коп., з яких: заборгованість за тілом позики - 1000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 2350 грн; 3% річних, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 2 грн 46 коп.; інфляційні збитки, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 16 грн (а.с.21 том 1). 29 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІ» та [PERSON] було укладено Договір позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.22 том 1). Так, за умовами п.1. Договору Позикодавець зобов`язалося передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджених умовах Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 Договору, Позичальник [PERSON] 29 серпня 2021 року отримав кредит у розмірі 5000 грн, строком (строк договору) 30 днів, дата повернення позики 28 вересня 2021 року, фіксована базова процентна ставка становить 1.99% в день, знижена процентна ставка в день 0.80%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2.70%, пеня в день 2.70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1253,68%, орієнтовна загальна вартість позики 6194 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4. Договору). Згідно п.п.5.1., 5.2. п.4 Договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ (надалі - «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена у Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Положеннями п.12. Договору передбачено, що Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором DAA2K51J5u. Згідно п.6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua. (а.с.23-28 том 1). На підтвердження укладення Договору позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до Договору (а.с.22 зворот том 1), відповідно до якої: дата видачі кредиту - з 29.08.2021 року по 28.09.2021 року; строком на - 30 днів; сума кредиту - 5000 грн; проценти за користування кредитом - 1194 грн; реальна річна процентна ставка - 1253.68%; загальна вартість кредиту - 6194 грн., яка 29.08.2021 року підписана відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором DAA2K51J5u. Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Згідно відомостей наданих АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду від 06 серпня 2025 року, за вих.№46/12-11/106572/2025/БТ від 18 серпня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в установі АТ «Ощадбанк» було емітовано банківську платіжну картку за № [NUMBER] . 31 серпня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 5000 грн, що підтверджено наданою АТ «Ощадбанк» меморіальним ордером №0032611811 від 31 серпня 2021 року та випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 29.08.2021 року по 29.09.2021 року (а.с.215-218 том 1). Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором - 5000 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язання за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року (а.с.64-66 том 1). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 16940 грн (а.с.69 том 1). Згідно розрахунку наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість [PERSON] станом на 10.01.2023 року становить 17031 грн 50 коп., яка складається з: заборгованості за тілом позики - 5000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 11940 грн; 3% річних, нарахованих за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року - 11 грн 50 коп.; інфляційні збитки, нарахованих за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року - 80 грн (а.с.31 том 1). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] від 29 серпня 2021 року (а.с.70-72 том 1). Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 17031 грн 50 коп., з яких: 5000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 11940 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 91 грн 50 коп. - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.79 том 1). Згідно до Розрахунку суми заборгованості за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року, станом на 13 червня 2025 року, заборгованість [PERSON] складає 17031 грн 50 коп., з яких: заборгованість за тілом позики - 5000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 11940 грн; 3% річних, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 11 грн 50 коп.; інфляційні збитки, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 80 грн (а.с.32 том 1). 15 вересня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики №3513604531-121120 «Проста позика» відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця (а.с.33-38). Пунктом 2.1. Договору визначено, що Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом. Відповідно до п. 2.2, 2.3, 2.4 Договору, кредит надається в загальному розмірі 2000 грн. Строк користування коштами складає 14 днів, починається з 15.09.2021 року та закінчується 29.09.2021 року (включно). Цільове призначення кредиту (мета використання): споживчі потреби, у т.ч. придбання Позичальником будь-яких товарів, робіт та послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Згідно п.2.5, 2.6. Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений Договором, не може бути збільшений без письмової згоди Позичальника. Пунктом 3.2. Договору визначено, що кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору. Позичальник зобов`язується здійснити повернення сум кредиту та нараховані, у відповідності до цього Договору, проценти за користування кредитом згідно Графіку розрахунків. Якщо сума коштів, що надійшла в рахунок погашення кредиту та сплати процентів чи інших платежів, менша розміру, вказаного у Графіку розрахунків, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплачені, вважаються простроченими (п.3.8, 3.9 Договору). Згідно п.9.2. Договору цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п.9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису (п.9.3. Договору). Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т96GPHSB. Відповідно до п.9.13. Договору за користування, наданими за цим Договором, грошовими коштами у строк передбачений п.п.2.3. цього Договору встановлюється процентна ставка у розмірі 702% річних (або 1,95% за 1 (один) день користування грошовими коштами). Пунктом 9.6. Договору передбачено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані Товариством згідно ч.2 ст.625 ЦК України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. На підтвердження укладення Договору позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» надано Графік розрахунків, який є Додатком №1 до Договору позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року (а.с.38 зворот том 1), відповідно до якого: дата видачі кредиту - з 15.09.2021 року по 29.09.2021 року; строком на - 14 днів; сума кредиту - 2000 грн; проценти за користування кредитом - 546 грн; реальна річна процентна ставка - 53978.7%; загальна вартість кредиту - 2546 грн., який 15.09.2021 року підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором Т96GPHSB, та Паспорт кредиту (а.с.39-41). Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача [PERSON] відбулось через систему iPay.ua на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ. Так, відповідно до зазначеного договору ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 15.09.2021 року 13:52:27 на суму 2000 грн, маска картки [NUMBER] , яка вказана відповідачем у Договору позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» як платіжний засіб, номер транзакції в системі iPay.ua - 108616272, призначення платежу: Зарахування 2000 грн на картку [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 31.01.2025 року за вих.№2873 (а.с.46 том 1). Згідно відомостей наданих АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 06 серпня 2025 року, за вих.№БТ/Е-10952 від 14 серпня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . 15 вересня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 2000 грн, що підтверджено наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 15.09.2021 року по 26.10.2021 року (а.с.184-188 том 1). Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором - 2000 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язання за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. Згідно розрахунку наданого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» заборгованість [PERSON] станом на 18.01.2022 року становить 2546 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 2000 грн; заборгованості по процентах за користування кредитом - 546 грн (а.с.48-49 том 1). 18 січня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №18-01/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року (а.с.51-53 том 1). Відповідно до Реєстру боржників до Договору №18-01/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.01.2022 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 2546 грн (а.с.55-56 том 1). Згідно розрахунку наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість [PERSON] станом на 10.01.2023 року становить 14090 грн, яка складається з: заборгованості за тілом позики - 2000 грн; заборгованості за відсотками - 9204 грн; нараховані відсотки зг. кр.дог. - 2886 грн (а.с.29 том 1). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» укладеним між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] від 15 вересня 2021 року (а.с.70-72 том 1). Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 14090 грн, з яких: 2000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 12090 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.81 том 1). Згідно до Розрахунку суми заборгованості за Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року, станом на 13 червня 2025 року, заборгованість [PERSON] складає 14090 грн, з яких: заборгованість за тілом позики - 2000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 12090 грн (а.с.50 том 1). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено матеріалами справи Договір позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року, Договір позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року, та Договір позики №3513604531-121120 від 15 вересня 2021 року укладені між сторонами в електронній формі, підписані електронними підписами позичальника шляхом використання одноразових ідентифікаторів та відправлення товариствам електронних повідомлень про прийняття пропозиції укласти Договори. Установивши, що без здійснення вказаних дій позивачем Договори не були би укладені сторонами, суд доходить висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними Договорами. У Договорах сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суми кредитів, дати їх видачі, строки надання коштів, умови кредитування. Згідно відомостей наданих АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 22 вересня 2025 року, за вих.№БТ/Е-14657 від 03 жовтня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . 26 серпня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 1000 грн, що підтверджено наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 26.08.2021 року по 01.09.2021 року (а.с.9-16 том 2). Згідно відомостей наданих АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду від 06 серпня 2025 року, за вих.№46/12-11/106572/2025/БТ від 18 серпня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в установі АТ «Ощадбанк» було емітовано банківську платіжну картку за № [NUMBER] . 31 серпня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 5000 грн, що підтверджено наданою АТ «Ощадбанк» меморіальним ордером №0032611811 від 31 серпня 2021 року та випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 29.08.2021 року по 29.09.2021 року (а.с.215-218 том 1). Згідно відомостей наданих АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 06 серпня 2025 року, за вих.№БТ/Е-10952 від 14 серпня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) Банком було емітовано картку № [NUMBER] . 15 вересня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 2000 грн, що підтверджено наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою руху коштів по картці № [NUMBER] , за період з 15.09.2021 року по 26.10.2021 року (а.с.184-188 том 1). Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що [PERSON] не були перераховані визначені умовами договору позики, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позикодавцями свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договорів не заявляв. Відповідач не надав власного розрахунку заборгованості за кредитами на спростування розрахунку позивача. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Доказів виконання обов`язків попереднім кредиторам, зокрема і після надходження справи до суду, відповідач не надав. Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на карткові рахунки, що були зазначені особисто ним у Договорі позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року, Договорі позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року, та Договорі позики №3513604531-121120 від 15 вересня 2021 року. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Відповідач в порушення умов кредитних договорів не виконав зобов`язання по сплаті кредитів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 34489 грн 96 коп., так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] відсотків за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем, суд зазначає наступне. Так, згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого станом на 13 червня 2025 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 3368 грн 46 коп., з яких: заборгованість за тілом позики - 1000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 2350 грн, за період з 26 серпня 2021 року по 10 січня 2023 року; 3% річних, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 2 грн 46 коп., за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року; інфляційні збитки, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 16 грн, за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року (а.с.21 том 1). Згідно умов Договору позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року, строк договору - 30 днів, дата надання позики - 26 серпня 2021 року по 25 вересня 2021 року - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 25 вересня 2021 року. Відповідно до п.6.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надано доказів звернення позичальника [PERSON] за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії - до 25 вересня 2021 року. За таких обставин, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року у розмірі 1318 грн 46 коп., яка складається із: заборгованості за тілом позики - 1000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 300 грн; 3% річних, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 2 грн 46 коп., за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року; інфляційні збитки, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 16 грн, за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] відсотків за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем, суд зазначає наступне. Так, згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого станом на 13 червня 2025 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 17031 грн 50 коп., з яких: заборгованість за тілом позики - 5000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 11940 грн, за період з 29 серпня 2021 року по 10 січня 2023 року; 3% річних, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 11 грн 50 коп., за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року; інфляційні збитки, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 80 грн, за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року (а.с.32 том 1). Згідно умов Договору позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року, строк договору - 30 днів, дата надання позики - 29 серпня 2021 року по 28 вересня 2021 року - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 28 вересня 2021 року. Відповідно до п.5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надано доказів звернення позичальника [PERSON] за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії - до 28 вересня 2021 року. За таких обставин, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року у розмірі 6285 грн 50 коп., яка складається із: заборгованості за тілом позики - 5000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 1194 грн; 3% річних, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 11 грн 50 коп., за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року; інфляційні збитки, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 80 грн, за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] відсотків за Договором позики №3513604531-121120 від 15 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем, суд зазначає наступне. Так, згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого станом на 13 червня 2025 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 14090 грн, з яких: заборгованість за тілом позики - 2000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 року - 12090 грн, за період з 15 вересня 2021 року по 10 січня 2023 року (а.с.50 том 1). Згідно умов Договору позики №3513604531-121120 від 15 вересня 2021 року, строк договору - 14 днів, дата надання позики - 15 вересня 2021 року по 29 вересня 2021 року - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 29 вересня 2021 року. Жодних домовленостей щодо пролонгації договору між сторонами не було, договір не містить таких умов, будь-яких доказів з приводу пролонгації договору, стороною позивача не подано. За змістом п.9.6. Договору сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані Товариством згідно ч.2 ст.625 ЦК України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Отже, підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних, є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника. З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу [PERSON] вимоги та пролонгації договору, тому суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих після закінчення строку кредитування. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії - до 29 вересня 2021 року. За таких обставин, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за Договором позики №3513604531-121120 від 15 вересня 2021 року у розмірі 2546 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 2000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 546 грн. Щодо посилань представника відповідача про безпідставність нарахування позивачем штрафних санкцій та відсотків за кредитами, оскільки [PERSON] був військовослужбовцем та на нього поширюється дія п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне. Частиною 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. У матеріалах справи наявні тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] (а.с.127-128 том 1), та довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №928 від 09.09.2023 року (а.с.129 том 1) виданих відповідачу [PERSON] з яких вбачається, що останній з 27.02.2022 року по 16.11.2023 року перебував у лавах Збройних Сил України, та в період з 26.06.2023 року по 09.09.2023 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони на сході України, давав відсіч, стримував збройну агресію російської федерації у Донецькій області. З аналізу змісту вказаної вище норми законодавства та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач, як військовослужбовець, який проходив службу з 27.02.2022 року по 16.11.2023 року звільнений в зазначений період від виконання перед своїми кредиторами зобов`язань, зокрема, по сплаті штрафних санкцій та відсотків за користування кредитними коштами. Відтак, нарахування до стягнення з відповідача штрафних санкцій та відсотків по кредитах, починаючи з 27.02.2022 року по 16.11.2023 року, є таким, що суперечитиме приписам ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, як вбачається із розрахунків заборгованості долучених позивачем до позовної заяви, штрафні санкції нараховувалися з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року, та з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року, та відсотки за користування кредитами нараховувалися починаючи з 26.09.2021 року по 25.01.2022 року, з 29.08.2021 року 27.01.2022 року, та з 15.09.2022 року по 18.01.2022 року. Отже, суд відхиляє доводи представника відповідача в частині поширення на відповідача ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки штрафні санкції та відсотки за кредитами про стягнення яких просить позивач були нараховані до 27 лютого 2022 року, тобто до проходження позичальником військової служби. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за: Договором позики №669587 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 26 серпня 2021 року у розмірі 1318 грн 46 коп., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1000 грн, заборгованості за відсотками - 300 грн, 3% річних - 2 грн 46 коп., інфляційні збитки - 16 грн; Договором позики №75193152 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29 серпня 2021 року у розмірі 6285 грн 50 коп., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000 грн, заборгованості за відсотками - 1194 грн, 3% річних - 11 грн 50 коп., інфляційні збитки - 80 грн; Договором позики №3513604531-121120 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року у розмірі 2546 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000 грн, заборгованості за відсотками - 546 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями ч.1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви додано Договір про надання правової допомоги №01-07/2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» від 01 липня 2024 року (а.с.88-89 том 1). Згідно умов якого, адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, що передбачено п.1.1. Договору. Відповідно до п.4.1. Договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Конкретні суми до оплати наводяться у Заявці на надання юридичної допомоги №539 від 01 травня 2025 року (а.с.91 том 1) та Акті №10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року (а.с.92 том 1), надісланих адвокатським об`єднанням та погоджених із клієнтом. З витягу Акту №10 про надання юридичної допомоги, складеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» від 30 травня 2025 року вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Зазначений акт містить опис робіт, час витрачений на надання юридичних послуг та вартість, яка становить 13000 грн (а.с.92 том 1). Беручи до уваги те, що розмір понесених ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» витрат на правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» витрати на професійну правничу допомогу. Частиною ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» на 29,42%, тому він має право на відшкодування з відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29,42%, а саме в сумі 3824 грн 60 коп. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0531200019 від 20 червня 2025 року (а.с.1 том 1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 712 грн 67 коп. (10146 грн 96 коп. х 100 : 34489 грн 96 коп. = 29,42%, 2422 грн 40 коп. х 29,42% = 712 грн 67 коп.).

Outcome: partial