Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 19 жовтня 2020 року між ТОВ "Займер" та відповідачем було укладено кредитний договір №158724 про надання фінансового кредиту, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами договору і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Таким чином, Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в сумі 2 000,00 грн. на умовах строковості (строк кредиту - 30 днів), зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних) та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК "КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК "КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, й до [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором, відповідач, станом на день звернення до суду, має заборгованість в сумі 10 440 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами 8 440 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. У судове засідання представник позивача адвокат Пархомчук С.В. не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. До суду представник позивача адвокат Пархомчук С.В. подав заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, а саме просив стягнути з відповідача 10 500 грн. витрат на професійну правову допомогу. Представник позивача, згідно поданої заяви, просив провести розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2020 року між ТОВ "Займер" та [PERSON] , шляхом підписання, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», було укладено договір № 158724 про надання фінансового кредиту (індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту). Відповідно до умов договору, ТОВ «Займер» надало відповідачу фінансовий кредит в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в розмірі 2 000 грн. на умовах строковості (строком на 30 день, тобто до 17 листопада 2020 року), зворотності, платності, а відповідач був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах визначених цим договором. Строк дії договору 30 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є невід`ємною частиною договору (Додаток №1 до Договору). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , з яким укладено договір № 158724 від 19 жовтня 2020 року, ідентифіковано ТОВ «Займер» акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора KL4828): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/. На виконання вимог кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. На підтвердження виконання Товариством п. 1.1 Кредитного договору, позивачем додано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн», відповідно до якої 19 жовтня 2020 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК "КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК "КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, й до [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021від 28 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі 10 440 грн., що складається з залишку по кредиту - 2 000 грн., залишок по відсотках - 8440 грн. 31 січня 2025 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, проте, як вказано в позові, зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання, доказів протилежного суду не надано. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10 440 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він приймається судом до уваги. Враховуючи те, що [PERSON] порушив зобов`язання перед банком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» кредитну заборгованість у розмірі 10 440 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають також стягненню на користь позивача 3 028 грн. сплаченого судового збору. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Так, у поданій 14 серпня 2025 року заяві, представник позивача, адвокат Пархомчук С.В. просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, копію додаткової угоди №1 до договору, копію акта про отримання правової допомоги від 11 серпня 2025 року, рахунок на сплату правничої допомоги, згідно зазначеного вище договору про надання правової допомоги та платіжну інструкцію № 3 9498 від 11 серпня 2025 року про оплату за правничу допомогу (отримувач [PERSON] ) у сумі 10 500,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved