Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

07 січня 2025 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (наразі Центральний районний суд міста Дніпра) з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина з березня 2024 року перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах з підстав проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина, належним чином не піклується про нього, не забезпечує відповідні умови для його проживання, харчування, медичного нагляду, не дотримується санітарно-гігієнічних норм в житловому приміщенні, не контролює навчання дитини, зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя, не працює, доходу не має. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав винесено на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини 08.01.2025 р., після розгляду питання відповідний висновок органу опіки та піклування буде надано до суду. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачки аліменти на користь дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.1-9) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки-фізичної особи [PERSON] (а.с.51), ухвалою судді від 08 січня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.51а) 27 січня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, клопотання про виклик та допит свідків, клопотання про долучення доказів. (а.с.а.с.54, 59, 60) В підготовче засідання 31 січня 2025 року з`явився представник позивача, відповідачка в підготовче засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було ухвалено долучити додаткові докази до матеріалів справи, відкласти розгляд клопотання про виклик та допит свідків, продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відкласти розгляд справи на 27 лютого 2025 року - для повторного виклику відповідачки. (а.с.69-70) Підготовче засідання 27 лютого 2025 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 20 березня 2025 року. (а.с.74) В підготовче засідання 20 березня 2025 року з`явився представник позивача, відповідачка в підготовче засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було ухвалено задовольнити клопотання про виклик та допит свідків, задовольнити клопотання представника позивача та відкласти розгляд справи на 18 квітня 2025 року. (а.с.90-91) 08 квітня 2025 року від представника позивача надійшла заява про заслухання думки дитини в судовому засіданні та клопотання про долучення доказів. (а.с.а.с.96, 97) В підготовче засідання 18 квітня 2025 року з`явилась відповідачка, представник позивача в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву про проведення засідання за її відсутності. В даному засіданні було ухвалено задовольнити клопотання відповідачки та відкласти розгляд справи на 21 травня 2025 року. (а.с.111) В підготовчому засіданні 21 травня 2025 року за участю представника позивача та відповідачки було ухвалено долучити додаткові докази до матеріалів справи та заслухати думку дитини в судовому засіданні. Сторони по справі вважали за можливе призначити справу до судового розгляду. Оскільки всі\~дії з\~підготовки справи\~до розгляду\~в судовому\~засіданні були\~виконані 21 травня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 червня 2025 року. (а.с.118) В судове засідання 19 червня 2025 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було допитано свідків та відкладено розгляд справи на 15 серпня 2025 року. (а.с.126) В судове засідання 15 серпня 2025 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, також в режимі відеоконференції з`явився неповнолітній [PERSON] та педагог. В даному засіданні було з`ясовано думку неповнолітнього [PERSON] щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 09 вересня 2025 року. (а.с.133) В судове засідання 09 вересня 2025 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було з`ясовано думку щодо позовної заяви та оголошено перерву до 02 жовтня 2025 року. (а.с.136) В судове засідання 02 жовтня 2025 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було заслухано промову у судових дебатах та ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення, яке буде оголошено 13 жовтня 2025 року. (а.с.139) В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання для завершення розгляду справи по суті не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу судових повісток та СМС повісток. При цьому, в судовому засіданні, в якому вона брала участь, вона зазначила, що заперечує проти задоволення позовної заяви. Заслухавши пояснення учасників по справі, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 18 травня 2010 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 200 та видане свідоцтво про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. (а.с.10) В актовому записі про народження матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, про що повідомлено 19 березня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.11) Відповідно до звернення Дніпровської гімназії №16 Дніпровської міської ради встановлено, що учень навчального закладу 6-а класу [PERSON] , [INFO] , перебуває у складних життєвих обставинах, що підтверджується такими фактами: у вересні 2023 дитина була переведена з 7 до 6 класу відповідно до наказу № 56 від 15.09.2023 «Про залишення на повторний курс навчання, у зв`язку з тим, що [PERSON] програму 6 класу не засвоїв»; дитина не забезпечена сезонним одягом та взуттям, технічними засобами для дистанційних уроків, частково має канцелярське приладдя; щодня дитина голодна, якщо приносить з собою їжу то неякісну і неїстівну; однокласники діляться з ним своєю їжею; мати не виконує свої батьківські обов`язки належним чином; зі слів [PERSON] , вдома відключений газ, постійно немає їжі; коли його підгодовуєш або даєш дрібні гроші, він боїться, що їх відбере мати. (а.с.12) Актом обстеження умов проживання від 05.03.2024 р. встановлено, що родина мешкає в 3-х кімнатній квартирі, умови проживання родини не задовільні, відсутнє електро- та газопостачання, мати з дитиною мешкають в одній кімнаті, для хлопчика відсутні технічні засоби для навчання, особисті речі в обмеженій кількості. (а.с.13) Згідно відповіді Дніпровського міського центру соціальних служб від 12.03.2024 № 2/01-14-793 фахівцями із соціальної роботи здійснено вихід в родину [PERSON] , складено акт оцінки потреб сім`ї, складні життєві обставини наявні, основини ознаками та чинниками, що їх спричиняють є: низький виховний потенціал матері, відсутність належних умов для проживання дитини, схильність до вживання матір`ю алкоголю та тютюнопаління. (а.с.14-16) Наказом Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради № 29 від 20 березня 2024 року «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах» [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як такого, що опинився у складних життєвих обставинах з підстав «батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини», сформовано особову справу дитини та складено план соціального захисту дитини. (а.с.17) Згідно листа Сімейної амбулаторії ФОП [PERSON] від 08.08.2024 № 16 встановлено, що дитина [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у окуліста дитячого, ендокринолога дитячого. Мати була запрошена на прийом для проходження профілактичного огляду та вакцинації дитини, на прийом не з`явилася. Мати здоров`ям дитини не цікавиться. (а.с.18) [PERSON] , [INFO] , мешкав з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання за даною адресою потребували покращення, оскільки квартира є однокімнатною для дитини на кухні виділено спальне місце, а мати разом зі своїм співмешканцем мешкали в окремій кімнаті. На час виходу в квартирі не прибрано, присутній задушливий та стійкий неприємний запах, квартира потребувала провітрювання та генерального прибирання, що підтверджується актами обстеження умов проживання. (а.с.а.с.20, 21, 34) Згідно інформації Дніпровської гімназії № 16 Дніпровської міської ради хлопчик почав жебракувати та збирати вторинну сировину. Батьки однокласників хлопчика неодноразово повідомляли про наявність даного факту. Зі зламаним візком із картоном та пляшками його бачили і вчителі, спілкування з ними він уникав, на контакт не йшов. Телефон матері вимкнений. Вказані факти підтверджуються листами навчального закладу. (а.с.а.с.22, 23) Відповідно до листів Дніпровського міського центру соціальних служб родина [PERSON] з 25.03.2024 отримує в Дніпровському міському центрі соціальних служб послугу соціального супроводу. Протягом здійснення соціального супроводу з [PERSON] , проводилася робота щодо підвищення виховного потенціалу матері, належного виконання батьківських обов`язків, профілактики вживання алкогольних напоїв. [PERSON] не завжди виходить на зв`язок з фахівцем із соціальної роботи, неодноразово під час виходів в родину двері ніхто не відчиняв. Також, враховуючи те, що неповнолітній [PERSON] не має паспорту, жінці неодноразово фахівцем наголошувалось щодо необхідності його оформлення, але мати лише обіцяла цим зайнятись. (а.с.а.с.24- 25) 22.12.2024 через лінію «102» о 17:30 надійшло повідомлення, про дитину [PERSON] , [INFO] , який доставлений до лікарні з діагнозом: хімічний опік голови та шиї, часткової товщини. [PERSON] перебуваючи у парку Зелений гай, грав у футбол з малознайомим хлопцем, віком 20 років. Через деякий час до нього підійшла жінка, мати хлопця, з яким він грав, та зі словами «За все хороше, що ти зробив моєму синові» дістала пластикову пляшку з рідиною, облила неповнолітньому руки, обличчя та побігла у невідомому напрямку. В дитини почало пекти обличчя та перехожі викликали швидку медичну допомогу. Дитина зв`язку з рідними не має, в лікарні перебуває сам. Мати дитини навіть не поцікавилась, де перебуває дитина та її станом здоров`я, що підтверджується копіє листа ВП ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області. (а.с.26) У зв`язку із вказаними вище подіями [PERSON] перебував у хірургічному відділені КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради. (а.с.28) Факт загрози життю та здоров`ю дитини також підтверджується листами Дніпровської гімназії №16 Дніпровської міської ради, де зазначається, що дитина прийшла до школи 11 жовтня в жахливому стані: мав брудний одяг, несезонне взяття, руки та ноги брудні, обличчя з набряками. Хлопець був дуже голодний, втомлений та виснажений. Заснув під час уроків та міцно спав. [PERSON] неодноразово бачили на смітниках в пошуках їжі, дитина ходить в брудному одязі, збирає коробки та перебуває в колі дорослих людей, граючи з ними в футбол. Також, дитина була помічена на вулиці Незалежності, хлопчик ходив по магазинам шукав роботу. Мати на зв`язок не виходить, не зрозуміло в яких умовах наразі дитина мешкає взагалі. (а.с.а.с.27, 29) Розпорядженням Голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 24.12.2024 № 567-р «Про негайне відібрання неповнолітньої дитини» неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було відібрано від матері. (а.с.30) Згідно Акту виходу в сім`ю від 20.12.2024 р. встановлено, що [PERSON] за місцем проживання застати не вдавалось, на телефонні дзвінки не відповідала, на запрошення не реагувала. (а.с.35) Постановами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] неодноразово визнавалась винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, та притягувалась до адміністративної відповідальності. (а.с.а.с.98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 106) Розпорядженням № 35-р від 21 січня 2025 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.а.с.55, 56-57) Вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на те, що останній складений і затверджений уповноваженою особою, відповідає вимогам до форми і змісту, і такого висновку визначений відповідний орган дійшов за результатами розгляду колегіальним органом комплексу обставин, які мають істотне значення для прав та інтересів дитини. При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачкою, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків щодо дитини, відповідачкою суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Також, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона як працівник соціальної служби, неодноразово приходила до відповідачки, проводила з нею співбесіди, надавала рекомендації щодо методів виховання дитини, щодо працевлаштування та ведення здорового способу життя, щодо необхідності участі у житі дитини та її навчанні, однак відповідачка не прислухається до цих рекомендацій. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які працюють у навчальному закладі де навчався [PERSON] , зазначили, що щодня дитина приходила до школи голодна, а якщо приносила з собою їжу то неякісну і неїстівну, однокласники ділилися з ним своєю їжею, [PERSON] завжди виглядав неохайно, пропускав заняття. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, що не хоче поки що повертатися додому до матері. Частиною 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 7 ст.7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.п.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною 1 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до правових наслідків згідно ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження №61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18 (провадження №61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17 (провадження №61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14 (провадження №61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними, і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько, мати ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наданими матеріалами та показаннями свідків, що відповідачка у вихованні дитини участі не приймає, матеріально її не забезпечує, не цікавиться її навчанням та не вчиняє дій по влаштуванню побуту та санітарно-гігієнічних умов, потрібних для розвитку дитини. Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідачка, будучи рідною матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для належного проживання у приміщенні квартири, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачкою, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст.169 СК України відповідачка має право звернутися з позовом про поновлення її батьківських прав відносно її дитини. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи положення ст.ст.166, 180-183, 191 СК України, слід також задовольнити і позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів та стягнути з відповідачки аліменти дитину в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь дитини в особі установи чи законного представника, на утриманні якої вона перебуває, починаючи з 07 січня 2025\~року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved