Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 20.12.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) із вимогами про: 1) визнання протиправними дії Будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України ( далі відповідач, Будинкоуправління №2) щодо відмови застосувати чинні тарифи для населення при нарахуванні суми платежу за спожити комунальні послуги «опалення» і « холодна вода», починаючи з 01 листопада 2022 року , незаконно нараховані платежі за «опалення» та виключити із графи «вхідний борг» у квитанціях на оплату спожитих комунальних послуг суми незаконно нарахованого вхідного боргу за «найменуваннями «холодна вода» і «загальний лічильник»; 2) зобов`язання Будинкоуправління №2 нараховування суми платежу за спожиту комунальну послугу «опалення» здійснювати за тарифом для населення ,встановленого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.11.2018 року №511 у розмір 1367,38 грн/Гкал ( з податком на додатну вартість), а також повернути, починаючи з листопада 2022 року, незаконно нараховані платежі з наданням відомості щомісячного розрахунку впродовж опалювальних періодів 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 років; - нарахування суми платежу за спожиту комунальну послугу « холодна вода» здійснювати за тарифом для населення згідно пункту 2 Постанови Національної комісії , що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, від 28 травня 2024 року №1011 у розмірі 35,16 грн. за 1 куб/м (з податком на додану вартість); - виключити з графи «вхідний борг» у квитанціях на оплату спожитих комунальних послуг суми незаконно нарахованого боргу за найменування ми « холодна вода» і « загальний лічильник» та у подальшому на підставі Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VIII Про житлово-комунальні послуги « не застосовувати найменування « загальний лічильник». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Одеси головуючим у справі 20.12.2024 визначено Луняченко В.О. Ухвалою від 01.01.2025 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження із викликом учасників справи у судові засідання. 13.01.2025, шляхом формування заяви у системі «Електронний суд» від представника Будинкоуправління №2 подано відзив на позов. 20.01.2025 позивач подав відповідь на відзив. Заперечення на відповідь на відзив подано 29.01.2025. Заява щодо заперечення подано позивачем 03.02.2025. 24 лютого 2025 року позивачем подана заява щодо доповнення позовних вимог, за змістом якої позовні вимоги доповнені: 1. Пункт 1 вимог доповнення словами « та витрати по загальному лічильнику». 2. Абзац 4 пункту 2 позовних вимог доповнено словами « витрати по загальному лічильнику» і « Договору №57 про надання послуги з управління квартирою в багатоквартирному будинку від 01.12.2018о.» та викласти у такій редакції: - виключити із графи «вхідний борг» у квитанціях на оплату спожитих комунальних послуг суми незаконно нарахованого боргу за найменуваннями «холодна вода», «загальний лічильник» і «витрати по загальному лічильнику» та в подальшому на підставі Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» та Договору №57 про надання послуги з управління квартирою в багатоквартирному будинку від 01.12.2018р. не застосовувати найменування «загальний лічильник», «витрати по загальному лічильнику» та інші, які не стосуються оплати спожитої електроенергії за показаннями встановленого в кімнаті 210 будівлі 39 індивідуального приладу обліку споживання електроенергії. 3.Доповнити пункт 2 позовних вимог абзацом 5 у такій редакції: - кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до абзацу 4 частини З статті 10 Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» надати до Договору №57 про надання послуги з управління квартирою в багатоквартирному будинку від 01.12.2018 року. 12 травня 2025 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої, позивач просить: 1. У Абзаці 2 пункт 2 позовних вимог замінити вираз «нарахування…здійснювати» словом «нараховувати» та виключити слова « а також повернути , починаючи з 01 листопада 2022 року , незаконно нараховані платежі з наданням відомості щомісячного розрахунку впродовж опалювальних періодів 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 років». 2. Абзац 2 пункту 2 позовних вимог розділити на два абзаці, які викласти у такій редакції: - відшкодувати збитки, завдані з 01 листопада 2022 року по 31 березня 2025 року шляхом оманливих дій з розрахунку сум платежів за спожиту комунальну послугу за найменуванням «опалення» з використанням неправдивої інформації щодо величини тарифу на теплову енергію, відповідно до частини 2 статті 230 Цивільного кодексу України у подвійному розмірі в сумі 17891,96 грн.; - нараховувати суми платежу за спожиту комунальну послугу «опалення» за тарифом для населення , встановленим рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.11.2018 року №511 у розмір 1367,38 грн/Гкал ( з податком на додану вартість). У звязку із збільшенням позовних вимог представником відповідача 28.05.2025 подано відзив на збільшені позовні вимоги. 06.06.2025 позивачем надано відповідь на відзив. Як встановлено судом позивач проживає у службовій кімнаті [ADDRESS] та є споживач житлово-комунальних послуг. Вказана будівля яка є гуртожитком , який розташований на території військового містечка № [NUMBER] , балансоутримувачем вказаного будинку є Одеське квартирно-експлуатаційне управління а управляючою компанією по обслуговуванню споживачем житлово-комунальних послуг у вказаному будинку ( гуртожитку) є Будинкоуправління №2 . Відповідно до довідки від 29.11.2023 №154 виданої позивачу Будинкоуправлінням №2 [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] , як споживач житлово-комунальних послуг ( мешканець вказаної вище квартири) сплачує комунальні послуги за тарифами: - ціна з управління вартість 1 кв.м 7,12 грн.; водопостачання 17,916 грн за 1 куб. м.; - водовідведення 17,244 грн за 1 м. куб.; - вивіз побутових відходів 33,99 грн з однієї особи; послуга з абонентського обслуговування води 26,52 грн; - електропостачання 2,64 грн за 1квт; теплопостачання 1367,38 грн за 1 Гкал; абонентське обслуговування за теплопостачання 16,67 грн. Заборгованість відсутня. З наданих позивачем квитанцій оплати житлово-комунальних послуг за листопад 2022 , серпень 2024 року та листопад 2024 року вбачається що у найменуваннях платежів із тарифами зазначено: абонентська плата ( тариф 16,670) ; вивіз сміття ( тариф у 2022 18,750 а у 2024 - 33,990) ; електроенергія (ліч.) ( тариф у 2022- 1,680 а у 2024 - 4,320) ; загальний лічильник ( тариф 2022 відсутній, у 2024 - у серпні 7,140 а у листопаді 64,420),; опалення (Гкал) ( тариф - 2015,83); послуга з розподілу води ( тариф 20,030); холодна вода ( тариф у 2022 35,160 , у 2024 - 50,568) ; ціна з управління (тариф 7,120). У відповіді Будинкоуправління №2 на звернення [PERSON] , щодо змін у розмірі вартості житлово-комунальних послуг, від 05.12.2024 №423 зазначено, що: - згідно договору про компенсацію витрат на послуги водопостачання та водовідведення №22 від 07.07.2023 були внесені зміни в додаткові угоди №2 , у звязку з Постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28.05.2024 року №1011 з 01.06.2024 року встановлені тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для споживачів , які не є суб`єктами господарювання філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс»: на централізоване водопостачання 23,02 за 1 кв.м (без ПДВ) на централізоване водовідведення - 19,12 за 1 кв.м ( без ПДВ); - балансоутримувач розраховується з енергопостачальником за електричну енергію , спожиту мешканцями зазначеного будинку ( гуртожитку) згідно з показами загально будинкового засобу обліку електричної енергії, при цьому нарахування відбувається таким чином: до показників квартирного лічильника до обсягів споживання має бути розподілений небаланс, пропорційно кількості кімнат в будинку; - тариф на теплову енергію з жовтня 2022 року був затверджений Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси, та встановлені середньозважені тарифи на теплову енергію , вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, а також тарифи на транспортування та постачання теплової енергії. Середньозважені тарифи розраховуються , згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.09.2017 №679, Держенергоефективності та у Одеській області з 23 вересня 2022 визначено для потреб населення у розмірі 1734,33 а для потреб установ і організацій щ фінансуються з державного чи місцевого бюджету у розмірі 3060,86 грн/Гкал ( без ПДВ), з 25 вересня 2023 визначено для потреб населення у розмірі 1775,28 а для потреб установ і організацій щ фінансуються з державного чи місцевого бюджету у розмірі 2870,63 грн/Гкал ( без ПДВ). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді даної справи суд враховує що позиція позивача щодо розміру ( тарифів) оплати житлово-комунальних послуг у вигляді водовідведення та водопостачання обгрунтована п.2 постанови №1011 від 28.05.2024 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг , про те що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме: на централізоване водопостачання - 14,93 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 14,37 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість). Водночас нарахування тарифів за вказані послуги, згідно позиція відповідача, відбувалось на підставі п.1 цієї ж постанови, за змістом якої ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОКС» (ФІЛІЯ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ») встановлені тарифи зі структурою, наведеною в\~додатку\~до цієї постанови: а) на централізоване водопостачання: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 8,66 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 23,02 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість) ; б) на централізоване водовідведення: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 6,99 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 19,12 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість), а тому у тариф «холодної води» включені тариф централізованого водопостачання споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення а також тариф централізованого водовідведення споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, що у сумі 23,02 та 19,12 , разом із податком на додану вартість , дорівнює застосованому тарифу 50,568 грн/ за куб. м. Таким чином предметом дослідження у даному питанні є встановлення судом чи є позивач споживачем цих послуг з критерію «населення» або він відноситься до споживачів які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, а також , відповідно, чи мало право будинкоуправління змінювати тарифи за «опалення» та «холодну воду» У контексті водопостачання та водовідведення, "населення" і "споживач, який не є суб`єктом господарювання" позначають одне й те саме фізичну особу-побутового споживача, який отримує послуги для власного проживання.\~Різниця полягає лише в тому, що термін "споживач, який не є суб`єктом господарювання" є уточнюючим юридичним формулюванням, що підкреслює відсутність у цієї особи статусу підприємства-надавача послуг. Спеціальним законом, який регулює відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і споживачем, який отримує або має намір отримувати житлово-комунальні послуги, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги» 9 листопада 2017 року ( скорочене ЗУ № 2189-VIII ) , а також прийнятті відповідно до його норм підзаконні нормативно-правові акти. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках ( частина перша статті другої ЗУ № 2189-VIII). У ч.1 цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 9) колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; 13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; 14) управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. До житлово-комунальних послуг, згідно ст. 5 ЗУ № 2189-VIII, належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» ( далі Закон №2479-ІХ) визначає особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022\~"Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX\~(далі - воєнний стан), та подальшого відновлення їх функціонування після припинення чи скасування такого воєнного стану. Статтею першою цього Закону №2479-ІХ встановлено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення тарифів на: послуги з розподілу природного газу для побутових споживачів; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення; послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення. При цього у відповідності до п.1 ч.2 Закону №2479-ІХ суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з\~частиною першою\~статті 1 цього Закону, компенсується: заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених\~Законом України\~"Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Тариф на теплову енергію для населення встановлено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.11.2018 №511 у розмірі 1367,38 грн/Гкал. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку що на [PERSON] , як побутового споживача ( населення) житлово-комунальних послуг у вигляді «опалення» розповсюджується вимоги Закону №2479-ІХ щодо введення мораторію на підвищення тарифів на послуги з розподілу природного газу та теплову енергію, а тому вимоги про визнання незаконними дії Будинкоуправління №2 про підвищення тарифів на послугу «опалення» , зобов`язання здійснювати нараховування суми платежу за спожиту комунальну послугу «опалення» здійснювати за тарифом для населення ,встановленого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.11.2018 року №511 у розмір 1367,38 грн/Гкал ( з податком на додатну вартість). Згідно п. п. 7, 8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»: крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Цивільним кодексом України ( скорочене ЦК України), згідно ч.1 ст. 15, визначено що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів у цивільному судочинстві, згідно положень ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Суд критично ставиться до вимог позивача про застосування до вказаних правовідносин вимог ст. 230 Цивільного Кодексу України, якою врегульовані правові наслідки вчинення правочину під впливом оману, так як вказані наслідки визначені законодавцем у випадку визнання правочину недійсним, що не є предметом позовних вимог у даному випадку. В постанові \~від 4\~грудня 2019\~року у справі №\~917/1739/17\~ Велика Палата Верховного Суду пояснила, що принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи. З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує? спірні відносини та прийняти рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні ?правовідносини. Окремо зазначено, що «самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту». Додатково про обов`язок суду застосувати принцип jura novit curia Велика Палата Верховного Суду нагадала в\~постанові від 12\~червня 2019\~року у справі №\~487/10128/14-ц: «неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». Розрахунок , здійснений позивачем стосовно розміру переплати житлово-комунальних послу за послугу «опалення2 за період з 01 листопада 2022 року по 31 березня 2025 року у розмірі 8\~945,98 коп., не було спростовано у суді, а тому визнається таким що вірно відображає суму переплати, яка підлягає стягненню з відповідача як кошті отримані без достатньої правової підстави. Національна Комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі НКРЕКП) постановою №1011 від 28 травня 2024 року у ч.2 встановлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року. Таким чином підлягають задоволенню і вимоги [PERSON] про визнання незаконними дії відповідача щодо відмови застосовувати позивачу як споживачу чинні тарифи за послугу « холодна вода» а також зобов`язання виключити з розміру заборгованості оплату комунальних послуг «холодна вода» яка перевищує чинні тарифи. Порядок користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, на які поширюється дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (далі Правила). Згідно абзацу шостого п.10 Правил за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); \~ \~ за\~ \~газ,\~ \~водопостачання \~ та\~ \~водовідведення,\~ освітлення\~підсобних \~приміщень \~-\~ за\~ чисельністю\~ зареєстрованих\~ осіб,\~що проживають\~ у\~квартирі,\~житловому приміщенні\~у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). У даному випадку у судовому засіданні встановлено що у кімнаті, яку займає споживач [PERSON] наявний покімнатний лічильник спожитої електроенергії., покази з якого знімаються щомісячно та приймаються уповноваженими особами відповідача, що свідчить про відсутність необхідності для розрахунку спожитої енергії окремого показання загального лічильника. Вказані обставини підтверджують обґрунтованість вимог позивача щодо виключення з граф наданих послуг у квитанціях за отримані житлово-комунальні послуги найменування « загальний лічильник» та «витрати по загальному лічильнику». Водночас суд критично ставиться до вимог стосовно зобов`язання відповідача не застосовувати найменування « інші платежі, що не стосуються оплати спожитої електроенергії окрім показання встановленого у кімнаті індивідуального приладу обліку споживання електроенергії» не можуть бути задоволені, так як стосуються невизначеної дії , не стосуються наявності порушеного права на час звернення до суду, а крім того, у випадку окремого розрахунку між мешканцями гуртожитку спожитої енергії яка витрачається у місцях загального користування або допоміжних приміщеннях вказані розрахунки можуть бути визначені як окремі витрати та розподілені між всіма споживачами гуртожитки згідно методики визначеної у Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). У даному випадку, позивач, який подавав позов згідно вимог Закону України «Про захист прав споживачів» звільнено від сплати судового збору, а тому судові витрати у вигляді судового збору, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Заявлені позивачем чотири позовні вимоги немайнового характеру задоволені у повному обсязі, а тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати у загальному розмірі 5450,40 ( по 1211,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру, разом 4844,80 грн.), а також 605,60 грн. пропорційно до задоволених вимог майнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: partial