Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

В липні 2025 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в особі представника Шелест М.Б. звернулося до суду з позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у розмірі 51\~574,42 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зверталося до Обухівського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ, однак ухвалою суду від 08.12.2023 року судовий наказ у справі № 372/5656/23 від 15.11.2023 року було скасовано. Враховуючи те, що заборгованість за спожитий природний газ [PERSON] не сплачується, позивач вимушений звернутись до суду із даною позовною заявою в порядку позовного провадження. Ухвалою від 31.07.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 19.08.2025 року відповідач [PERSON] засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що має діючий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , тоді як позивач просить стягнути заборгованість за іншим особовим рахунком та іншою адресою. Зауважив, що позивач не надав розрахунків споживання, копій актів приймання-передачі газу або підтвердження постачання газу саме відповідачу. 04.09.2025 року представник позивача [PERSON] подала через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій зазначила, що [PERSON] дійсно має відкритий особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Однак, на ім`я [PERSON] було також відкрито особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач має два особові рахунки по об`єктах газифікації, що розташовані один біля одного. Вказала, що позивач дійсно звертався до Обухівського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено, однак за заявою відповідача даний судовий наказ було скасовано з підстав наявності спору щодо розміру оплати за надані послуги. У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 51\~574,42 у липні 2024 року даний об`єкт газифікації було відключено від газопостачання. В судове засідання позивач не з`явився, при подачі позову просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу..» на території України. Об`єкт газифікації знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:093:0187 та належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності 31948286 від 30.12.2014 року, що вбачається з матеріалів справи, зокрема з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та фінансового стану особового рахунку відповідача № [NUMBER] . Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року та ст. 6,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. 633,634,641,642 ЦПК і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Натомість, споживачем постачальнику не була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Разом з тим, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 917 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Відповідно до положень п.1 розділу VI Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів. Договір про постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Таким чином, відповідач приєднався до договору постачання природного газу шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання природного газу. Згідно ч.2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до положень статей12,81ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті76,77 ЦПК України). Суд відхиляє доводи відповідача про необґрунтованість вимог ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що саме [PERSON] є власником земельної ділянки на якій розташований об`єкт газифікації по якому обліковується заборгованість за спожитий природний газ. За встановлених обставин, перевіривши підстави та порядок нарахування вартості послуги постачання природного газу, зважаючи на те, що між сторонами склались фактичні договірні відносини, зазначена вартість спожитого газу відповідачем не сплачена, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 51\~574,42 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved