Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Короткий зміст заяви.\~ Заявник [PERSON] , заінтересована особа:\~Вашківецька міська\~рада Вижницького\~району Чернівецької\~області, звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер її дідусь - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Вказує на те, що після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 0,40 га, кадастровий номер 7320583000:02:001:0139 та 7320583000:02:001:0140, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Зазначає, що на день смерті разом [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований, але проживала без реєстрації його онука, [PERSON] , яка здійснила поховання, допомагала по господарству, обробляла город, купляла ліки. Заявниця [PERSON] вказує на те, що вона, як спадкоємець за законом звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Міхно С.О. із заявою, на предмет видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після дідуся, [PERSON] , який помер [INFO] , однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №268/02- 31 від 22.05.2024 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом,роз`яснивши, що факт проживання однією сім`єю необхідно встановити в судовому порядку. Зазначила, що встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини. Просить встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини спадкоємця, [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] . Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.08.2025 року відкрито провадження в цивільній справі №727/10351/25 та призначено до розгляду за правилами окремого провадження. Заявниця [PERSON] , та в інтересах адвокат Ткач В.В., у судове засідання не з`явилися; до суду представником скеровано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Просили заявлені вимоги задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи: Вашківецька міська рада Вижницького району Чернівецької області, у судове засідання не з`явився. Також скерував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Досліджені докази, встановлені обставини та застосовані норми права. Судом належними та допустимими доказами встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області серії [NUMBER] від 05.12.2012 року (а.с.9 на звороті). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 0,40 га, кадастровий номер 7320583000:02:001:0139 та 7320583000:02:001:0140, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку виданого Вижницьким районним відділом земельних ресурсів серії ЧВ №079760 від 01.10.2004 року (а.с.10). Згідно довідки виданої Карапчівським старостинським округом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №751 від 18.10.2024 року, на день смерті разом [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований, але проживала без реєстрації його онука, [PERSON] , яка здійснила поховання, допомагала по господарству, обробляла город, купляла ліки (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець за законом звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Міхно С.О. із заявою, на предмет видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після дідуся, [PERSON] , який помер [INFO] . Нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №268/02- 31 від 22.05.2024 року відмовила заявниці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається із земельних ділянок загальною площею 0,40 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області (а.с.11 на звороті 12). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого Вижницькою державною нотаріальною конторою №76972043 від 15.05.2024 року підтверджується, що спадкоємець, [PERSON] завела спадкову справу в нотаріуса до майна спадкодавця, [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.12 на звороті). Заявниця [PERSON] є рідною онукою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, виданим Чернівецьким міським відділом ЗАГСу серії [NUMBER] від 11.09.1988 року, де в графі батьки: матір`ю записана [PERSON] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135, Сімейного кодексу України матері заявниці №00050982813 від 02.05.2025 року, де в графі відомості про батька записаний померлий, [PERSON] (а.с.13-14). Мати заявниці, [PERSON] змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням та після розірвання шлюбу залишила собі шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції місто Чернівці серії [NUMBER] від 05.12.2001 року (а.с.14). У зв`язку із одруженням заявниця змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції від 03.10.2014 року (а.с.15). На виконання ухвали суду, Вижницькою державною нотаріальною конторою до суду 30.09.2025 року було надіслано з копію спадкової справи №38/2024 до спадщини померлого [INFO] [PERSON] , на 26 аркушах. Відповідно до частини 3\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.\~Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У\~статті 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша\~статті 293 ЦПК України). За змістом\~статті 294 ЦПК України\~під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоемець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх\~обмеження. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказане означає, що для підтвердження прийняття спадщини особі необхідно доводити саме обставини на підтвердження факту спільного постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 0,40 га, кадастровий номер 7320583000:02:001:0139 та 7320583000:02:001:0140, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] є рідною онукою померлого [PERSON] . Так, згідно довідки виданої Карапчівським старостинським округом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №751 від 18.10.2024 року, на день смерті разом [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований, але проживала без реєстрації його онука, [PERSON] , яка здійснила поховання, допомагала по господарству, обробляла город, купляла ліки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] окрім, [PERSON] не має. Судом встановлено, що нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №268/02- 31 від 22.05.2024 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та роз`яснила, що факт проживання однією сім`єю необхідно встановити в судовому порядку. Встановлення даного факту необхідно заявниці [PERSON] для оформлення спадщини. Таким чином, заявниця [PERSON] спадщину після смерті свого дідуся [PERSON] фактично прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавиця проживала разом із ним. Встановлення вказаного у заяві факту необхідно заявнику для оформлення спадщини на частину спадкового майна, яке залишилося після смерті її дідуся, тобто він має для неї юридичне значення, в іншому порядку встановити цей факт вона можливості не має. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.\~12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Згідно зі\~статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі Дж. К. та інші проти Швеції (J.K. And Others v. Sweden) ЄСПЛ розкрив загальні рамкові та дефініційні питання стандарту доказування, зокрема зазначивши, що у цивільних справах суддя повинен вирішити справу на основі «балансу ймовірностей» - немає необхідності, щоб суддя мав бути повністю переконаний у істинності кожного фактичного твердження заявника, достатньо того, щоб на підставі доказів, представлених заявником цілком ймовірно можливо б було дійти висновку, що вимога цього заявника є достовірною. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved