Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах та від імені [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , треті особи: СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 30 травня 2019 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 05. В шлюбі сторони по справі перебували з 29 грудня 2018 року по 18 лютого 2021 року. Шлюб розірваний рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року. Спільно однією сім?єю сторони не проживають з січня 2020 року. З моменту народження доньки відповідач по справі не опікується дитиною, не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться її життям, не вчиняє ніяких дій, які б свідчили про батьківську турботу та бажання спілкуватися з донькою. Місце його перебування та проживання на даний час позивачу не відоме. Донька [PERSON] проживає разом з[PERSON] та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується витягом № 1/111 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10 червня 2024 року, актом депутата Старовірівської сільської ради від 10 червня 2024 року № 1/14, листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Старовірівської сільської ради Харківської області від 10 червня 2024 року № 150, довідкою Старовірівського ліцею Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області від 10 червня 2024 року № 02-45/84. Батьківство відповідача має формальний характер, дівчинка фактично позбавлена батьківської уваги та турботи, нею повністю опікується мати дитини. Позивачу не відомо про існування будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу належним чином виконувати свої обов?язки по вихованню дитини. З метою захисту інтересів доньки, враховуючи тривале і злісне невиконання батьківських обов?язків відповідачем по справі, позивач звернулась з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Просила позбавити позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , стягнути з[PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути судовий збір. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 37-38). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 01 липня 2025 року залучено до участі у цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ПРИ ВИКОНАВЧОМУ КОМІТЕТІ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (а. с. 47-51). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а. с. 67-68). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мякота Т. М. у судове засідання не з`явилися, через систему «Електронний суд» представник позивача надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд проводити судові засідання без їх участі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався. Третя особа СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, не направила свого представника для участі у судовому засіданні. Через електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ПРИ ВИКОНАВЧОМУ КОМІТЕТІ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не направила свого представника для участі у судовому засіданні. Через електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [PERSON] народилася [INFO] , про що Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 30 травня 2019 року складено відповідний актовий запис № 05 та видано свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , де батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 7-9). Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено не виконання відповідачем обов`язків, що покладені законом на батьків. Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України, стосовно неналежного виконання батьківських обов`язків. Доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказане кореспондується зі ст. 2 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч. 3 ст. 51 Конституції України - сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч. 3 ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом ( ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України). Частинами 2 та 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Випадки, коли мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, встановлені ст. 164 Сімейного кодексу України, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 Сімейного кодексу України). Отже, з позовом до відповідача [PERSON] звернулася [PERSON] , тобто особа, визначена законом. Пленум Верховного Суду України в п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до довідки витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1/111 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Згідно з актом депутата Старовірівської сільської ради від 10 червня 2024 року № 1/14від 10 червня 2024 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини не приймає з січня 2020 року участі у вихованні доньки (а. с. 11). З листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Старовірівської сільської ради Харківської області № 150 від 10 червня 2024 року вбачається, що [PERSON] за декларацією пацієнтів заключено у лікаря загальної практики-сімейного лікаря с. Станичне [PERSON] . Сімейний лікар повідомила, що піклуванням дитини займається мама. Батько був одного разу, після народження дитини. За час спостереження сімейним лікарем дитина хворіла на гостре респіраторне захворювання, гостре респіраторне вірусне захворювання та гострий бронхіт. На диспансерному обліку не перебуває (а. с. 12). Відповідно до довідки Старовірівського ліцею Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області № 02-45/84 від 10 червня 2024 року [PERSON] опікується мама. Батько, [PERSON] жодного разу з питань виховання дитини до закладу дошкільної освіти не звертався, дитину не утримує, участі у вихованні дочки не приймає, з дитиною не проживає (а. с. 14). За висновком ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ щодо доцільності позбавлення батьківських прав, ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 57-58). Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено, що відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшому житті, не цікавиться станом здоров`я дитини, не виконує покладених законом на батьків обов`язків. Доказів на спростування доводів позивача матеріали справи не містять. При цьому, суд враховує ті обставини, що відповідач, належним чином сповіщений про розгляд справи в суді, не надав жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення. Доказів на підтвердження неможливості виконувати своїх батьківські обов`язків по вихованню дитини відповідачем також не надавалось. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ПРИ ВИКОНАВЧОМУ КОМІТЕТІ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню. При цьому слід зазначити, що згідно з приписами ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Як вбачається зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 Сімейного кодексу України закріпила, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). З огляду на стан здоров`я дитини та платника аліментів, їх матеріальне становище, відсутність у матеріалах справи інформації про наявність у [PERSON] інших утриманців, ненадання ним матеріальної допомоги позивачу на утримання доньки, інші обставини справи, суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів, підлягає задоволенню і вважає встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дітини та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти потрібно стягнути з дня пред?явлення позову, тобто з 28 червня 2024 року. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 165 Сімейного кодексу України закріплено, що рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На виконання приписів п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн витрат по сплаті судового збору. Також, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved