Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У грудні 2024 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк А. Л., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О. Л., державне підприємство «СЕТАМ», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 01 листопада 2023 року приватним виконавцем Мілоцьким О. Л. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73195371 з виконання виконавчого напису № 293, виданого 26 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 10 770 770 (десять мільйонів сімсот сімдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Згідно з договором позики, посвідченим Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, від 16 серпня 2018 року за реєстровим № 1860, [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , іменований далі «Позикодавець», з однієї сторони, та [PERSON] , який народився [INFO] в с. Стрільбище Старосамборського району Львівської області, податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , іменований далі «Позичальник», від імені якого діє [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362, з другої сторони, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз, виходячи зі свого волевиявлення, уклали цей договір. Позивач [PERSON] заперечує щодо надання [PERSON] довіреності на представництво його інтересів; зазначає, що йому не відома ні особа [PERSON] , ні [PERSON] , ні приватного нотаріуса Кударенко В.М. Грошових коштів у розмірі 10 770 770 гривень позивач не отримував; договір позики вважає неукладеним. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 293 від 26 жовтня 2023 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А. Л., про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 10770770 (десять мільйонів сімсот сімдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2024 року заяву передано на розгляд судді Кирильчук І. А. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року задоволено заяву [PERSON] , подану адвокатом Чекман М. П., про забезпечення позову. Зупинено стягнення за виконавчим написом № 293 від 26 жовтня 2023 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А. Л. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 10 770 770,00 грн заборгованості. 02 січня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача, сформований в системі «Електронний суд» за підписом представника відповідача Старікова Є. О. В обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог сторона відповідача зазначає, що чинне законодавство не містять обов`язку нотаріуса здійснювати повідомлення боржника при вчиненні виконавчого напису. Відповідач вказує, що договір позики посвідчено приватним нотаріусом на підставі довіреності, зареєстрованої у Єдиному реєстрі довіреностей, яка в установленому законом порядку не скасована, як і сам договір позики не визнаний недійсним. Заперечуючи щодо неукладеності договору позики зазначає, що факт отримання коштів підтверджується підписом представника позивача - Жорнового А.С. 08 січня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд» за підписом представника позивача [PERSON] . Сторона позивача заперечує проти доводів, викладених у відзиві, і обґрунтовує свою позицію наявністю кримінального провадження, потерпілим у якому є позивач. Зазначає про відсутність доказів передачі коштів та належного підтвердження фінансової спроможності відповідача для здійснення позики. 02 лютого 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» за підписом представника відповідача Старікова Є. О., відповідно до яких сторона зазначає про безпідставність тверджень про підроблення договору позики та довіреності, які станом на час розгляду справи не визнавалися недійсними. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року представнику позивача [PERSON] поновлено строк на подання клопотання про витребування доказів; задоволено клопотання про витребування доказів та постановлено: витребувати у Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011; адреса 04116, Україна, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок, 33/19): відомості з Центральної бази даних Державної податкової служби України та Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, чи отримував громадянин України [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) за період з 01 січня 2010 року по 01.01.2019 включно) на території України доходи із зазначенням їх розміру, джерела виплати та розміру сплачених податків та зборів; відомості, чи декларував на території України громадянин України [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) доходи та майнові права, в тому числі власні заощадження на території України за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2019 року включно, із зазначенням суми задекларованих доходів та майнових прав та розміру сплачених податків та зборів; відомості про усі відкриті/закриті банківські (поточні/депозитні та інші) рахунки громадянином України [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2019 року включно. Витребувати у Національного агентства з питань запобігання корупції (код ЄДРПОУ: 40381452, адреса: 01103, Україна, місто Київ, бульвар Миколи Міхновського, буд. 28): інформацію, що міститься в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме, завірені копії декларацій, що подавались громадянином України [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2019 року включно як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 21 лютого 2025 року від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов лист № 5402/5/26-15-12-07-01 від 17 лютого 2025 року на виконання вимог ухвали про витребування доказів. До суду також надійшов лист від Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції № 47-08/14055-25 від 19 лютого 2025 року на виконання ухвали про витребування доказів. 10 квітня 2025 року у судовому засіданні було частково задоволено клопотання представника позивача Чекмана М. П. про виклик свідків та постановлено викликати в якості свідків [PERSON] ( [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] ; місце проживання [ADDRESS] ). У зв`язку із неявкою свідків на виклик до суду, представник позивача зазначив, що подальший розгляд справи по суті можливий за наявними у справі доказами. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, не скористалися правом на подання письмових пояснень, не зверталися до суду з будь-якими заявами та клопотаннями. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Судом установлено, що 26 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 293, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованість за договором позики, посвідченим Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1860, строк виконання зобов`язань за яким настав двадцятого жовтня дві тисячі двадцять третього року, а саме - 10770770 (десять мільйонів сімсот сімдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Указаний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі договору позики, посвідченого Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1860, копія зазначеного договору наявна в матеріалах справи. Договір позики укладений між [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , іменований далі «Позикодавець», з однієї сторони, та [PERSON] , який народився [INFO] в с. Стрільбище Старосамборського району Львівської області, податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , іменований далі «Позичальник», від імені якого діє [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362. Відповідно до пункту 1 вказаного договору позики позикодавець передав, а позичальник прийняв у борг для особистих потреб гроші у сумі 10 770 770 (десять мільйонів сімсот сімдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Ця позика є безпроцентною. У пункті 2 вказаного договору позики передбачено, що зазначену позику позичальник зобов`язується повернути позикодавцю готівкою, в строк не пізніше двадцятого жовтня дві тисячі двадцять третього року. Наявність на руках у позикодавця належного йому оригіналу цього договору позики після настання терміну повернення грошей свідчитиме про порушення позичальником свого зобов`язання і є підставою для звернення стягнення. Пунктом 9 вказаного договору позики передбачено, що цей договір складений у двох примірниках українською мовою, які мають рівну юридичну силу, з яких один залишається у справах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., а другий видається позикодавцю. У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що вказаний договір позики був змінений, скасований чи визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Судом установлено, що діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. була припинена, станом на час розгляду справи архів та документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В. М. на зберігання до Київського державного нотаріального архіву не передані. Матеріали справи не містять довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362. 01 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л, відкрито виконавче провадження № 73195371 з примусового виконання виконавчого напису № 293 від 26 жовтня 2023 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк А. Л. Слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024100100000540 від 03 лютого 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Шевченківська окружна прокуратура міста Києва. У фабулі (короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення) в Єдиному реєстрі досудових розслідувань вказано, що невстановлені особи у невстановлений досудовим розслідуванням час підробили договір позики № 1860 посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. від 16 серпня 2018 року та довіреність № 1362 від 08 серпня 2017 року посвідчену приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду Відповідно до положень статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 06 травня 2020 року у справі №320/7932/16-ц (провадження №61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до правового висновку, висловленого у п.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 758/14854/20 (провадження № 61-15111св21). Тобто, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. У той же час, матеріали справи таких доказів не містять. Таким чином, перший із обов`язкових етапів, спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника щодо вчинення виконавчого напису, нотаріусом не дотриманий. Щодо дотримання нотаріусом вимоги щодо безспірності вимог відповідача, то суд зазначає наступне. З копії зазначеного оспорюваного виконавчого напису вбачається, що такий було видано нотаріусом, зокрема, на підставі пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету у Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений пункт - «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами». Відповідно до п. 1 вказаного Переліку, у разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, обґрунтовуючи підстави позову та спростовуючи факт безспірності заборгованості, представник позивача посилався на факт неукладеності договору позики. Суд звертає увагу, що фактично стороною позивача оскаржується не лише виконавчий напис приватного нотаріуса, але й наявність самого боргу за договором позики, який позивач вважає неукладеним, в контексті спростування факту безпірності заборгованості. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій та третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Сторона позивач зазначає, що довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362, позивач не підписував. Ні особа відповідача, ні особа [PERSON] (який нібито діяв від імені позивача, укладаючи даний договір позики) йому не відомі. У матеріалах справи відсутня вказана довіреність. Встановлено, що діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] була припинена. Тобто, станом на час розгляду справи судом першої інстанції архів та документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. на зберігання до архіву не передані. Відтак, встановити факт наявності чи відсутності примірника договору позики та довіреності в архіві та документах нотаріального діловодства приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., а також наявності запису у відповідних реєстрах для реєстрації нотаріальних дій за 2017 - 2018 роках приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. - з метою встановлення факту підписання та укладення сторонами договору позики та надання довіреності, неможливо. Також згідно із договором позики, посвідченим Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, від 16 серпня 2018 року за реєстровим № 1860, [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , іменований далі «Позикодавець», з однієї сторони, та [PERSON] , який народився [INFO] в с. Стрільбище Старосамборського району Львівської області, податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , іменований далі «Позичальник», від імені якого діє [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362, з другої сторони, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз, виходячи зі свого волевиявлення, уклали цей договір. Судом установлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер інформаційної довідки 362606910) позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивач не має громадянства України та відповідно до законодавства є іноземцем. Як зазначено у Листі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-13773 від 14.11.2023 року, відповідно до реєстру територіальної громади м. Києва [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим не значиться; відповідно до реєстру територіальної громади м. Києва за адресами: [ADDRESS] , станом на 14 листопада 2023 року зареєстровані особи відсутні. За встановлених обставин, мають місце розбіжності даних щодо особи позивача, за офіційними даними з реєстрів та даними, які зазначені як в договорі позики, так і нотаріальному напису нотаріуса щодо особи позивача. Більше того, у судовому засіданні представник відповідача - адвокат Старіков Є. О. підтвердив, що сам відповідач [PERSON] не знайомий із позивачем [PERSON] , а кошти за договором позики (в сумі 10 770 770,00 грн) безпосередньо позичав позивачу через його довірителя [PERSON] , який відповідачу був добре знайомим. У той же час, факту передання грошових коштів відповідачем не доведено. Крім того, відповідно до листа Головного управління ДПС у м. Києві № 5402/5/26-15-12-07-01 від 17 лютого 2025 року [PERSON] не мав офіційних доходів у сумі, яка зазначена предметом договору позики - 10 770 770,00 грн, а доводи його представника - адвоката Старікова Є. О. про те, що це є власні особисті заощадження відповідача не мають документального підтвердження. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи дійсно укладався договір позики між [PERSON] та [PERSON] , від імені [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362. При вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, яка існує заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Доказів того, що позивач, як боржник, повідомлявся нотаріусом про те, що починається процедура вчинення ним виконавчого напису, що є одним із обов`язкових етапів вчинення виконавчого напису, суду не надано. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. За таких обставин, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved