Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

31.07.2024р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що з 2006 року по 28.07.2014р. він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 28.07.2014р. був розірваний. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких вказаним рішенням суду після розірвання шлюбу було визначено з їх матір`ю (відповідачкою). На підставі рішення цього ж суду від 05.01.2012р. по справі №2-351/11 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх його заробітків (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] до їх повноліття. Однак, внаслідок застосування відповідачкою у вересні 2021 року домашнього насильства в сім`ї до їхньої спільної дочки [PERSON] вона перейшла проживати до нього, та починаючи з вересня 2021 року і по теперішній час дочка проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. Факт проживання дочки [PERSON] з позивачем також підтверджується актами обстеження умов проживання, складеними представниками служби у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області, від 22.07.2022р. та від 25.04.2024р.. Позивач вказує, що з моменту фактичного постійного проживання дочки разом з ним вона перебуває на його повному утриманні, а відповідачка не приймає жодної участі в процесі її належного виховання, соціального становлення, навчання, матеріального забезпечення, хоча і має для цього реальну можливість, вона є фізично здоровою і працездатною. Позивач, проживаючи з дочкою, намагається створити належні умови для її фізичного, соціального розвитку, навчання, відпочинку, забезпечити їй належне харчування, а у випадку необхідності лікування, старається максимально задовольнити її побутові потреби. Однак, незважаючи на ту обставину, що дочка [PERSON] з вересня 2021 року проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні, Савранським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області на момент звернення до суду з цим позовом йому нараховано заборгованість по аліментам на двох дітей в сумі 477800,37грн., а станом на вересень 2021 року вона складала 182676,83грн.. Позивач вказує, що оскільки позовні вимоги стосуються звільнення від сплати заборгованості по аліментам на одну дитину, тому розмір заборгованості по аліментам на дочку становить (477800,37грн. 182676,83грн.) : 2 = 147561,77грн., від якої позивач просить його звільнити, а також звільнити від сплати аліментів на утримання дочки у розмірі тієї рівної частки, що припадала на неї, а саме 1/6 частини з усіх його заробітків (доходу), які стягуються на підставі рішення Савранського районного суду від 05.01.2012р. по справі №2-351/11. Позивач також вказує, що з 01.09.2023р. дочка навчається на 1 курсі факультету економіки та підприємництва денної форми навчання Уманського національного університету садівництва на платній основі згідно договору №2456/Е/Д/23 про надання платної освітньої послуги від 14.08.2023р., у зв`язку з чим він сплатив за надання платної освітньої послуги за 2023-2024 навчальний рік на 1 курсі 11415грн. (за 2023 рік) та 11980грн. (за 2024 рік), що в сукупності становить 23395грн., половину з яких, а саме 11697,50грн., позивач, посилаючись на положення ст.185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, просить стягнути з відповідачки на його користь, оскільки ці витрати зумовлені особливими обставинами, так як спрямовані на навчання дитини. Крім того, оскільки з вересня 2021 року дочка [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні, він просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дочки\~ [PERSON] \~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~щомісяця,\~але не\~менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом (31.07.2024р.) і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Гродовська О.П. позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідачка не скористалась своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву, але в судовому засіданні визнала ту обставину, що їх спільна з позивачем дочка [PERSON] дійсно з жовтня 2021 року і по теперішній час проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, у зв`язку з чим визнала позовні вимоги щодо звільнення позивача, починаючи з 01.10.2021р., від сплати аліментів на утримання дочки у розмірі 1/6 частини з усіх його заробітків, які стягуються на підставі рішення суду, та від сплати заборгованості по аліментам на її утримання, що виникла за період з 01.10.2021р. і по цей час у розмірі 1/6 частини з усіх заробітків позивача, які стягуються на дочку на підставі рішення суду. Відповідачка також не заперечувала щодо стягнення з неї аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частини її заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дочки. Представник відповідачки адвокат Остапишена Л.С. також визнала вказані обставини та не заперечувала проти задоволення визнаних [PERSON] позовних вимог. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дочки в сумі 11697,50грн., що складає половину вартості оплати за її навчання на 1 курсі в Уманському національному університеті садівництва, здійснених позивачем, то відповідачка та її представник заперечували, оскільки вважають, що вказані витрати не є додатковими витратами на дитину в розумінні ч.1 ст.185 СК України, що викликані особливими обставинами, а тому у задоволенні цих вимог просили відмовити. Представник третьої особи Савранського відділу ДВС, який є належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, а також не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.192 ЦПК України, щодо подання письмових пояснень щодо позову, але, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, повністю і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, дійшов такого висновку. Як встановлено ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивач і відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 28.07.2014р. у справі №512/205/14-ц шлюб між позивачем і відповідачкою було розірвано та визначено місце проживання дітей до їх повноліття біля матері [PERSON] (а.с.13-15). Також, рішенням цього ж суду від 05.01.2012р. у справі №2-351/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей було стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх його заробітків (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , по день її повноліття, тобто до [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , по день його повноліття, тобто до [INFO] (а.с.16-17). Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Кравця О.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №42405707 від 06.03.2014р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/1525/86/12, виданого Савранським районним судом Одеської області 16.01.2012р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей (а.с.20). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №42405707, що перебуває на виконанні у Савранському відділі ДВС у Подільському районі ПМУМЮ (м.Одеса), згідно виконавчого листа №2/1525/86/12 від 16.01.2012р., виданого Савранським районним судом Одеської області, вбачається, що загальна (на двох дітей) заборгованість платника аліментів [PERSON] станом на червень 2024 року складає 477800,37грн. (а.с.22 22-зворот), а станом на вересень 2021 року 182676,83грн.. Отже, оскільки позовні вимоги стосуються звільнення від сплати заборгованості по аліментам на одну дитину за період, починаючи з 01.10.2021р. і по день звернення позивача до суду з цим позовом, тому розмір заборгованості по аліментам на одну дитину становить: 477800,37грн. 182676,83грн. = 295123,54грн. : 2 (дитини) = 147561,77грн.. В матеріалах справи наявні два акта обстеження умов проживання, зроблених представниками служби у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області, від 22.07.2022р. (а.с.26) та від 25.04.2024р. (а.с.29), з яких вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де для дитини в сім`ї батька створені належні умови для її повноцінного проживання та навчання, права та інтереси дитини не порушуються, а також письмова заява самої дитини [PERSON] на ім`я служби у справах дітей від 22.07.2022р., написаної в присутності начальника служби у справах дітей [PERSON] та її батька [PERSON] , про те, що вона бажає проживати з батьком за вказаною адресою (а.с.27). Той факт, що дитина [PERSON] проживає разом з батьком (позивачем) з жовтня 2021 року і по теперішній час та знаходиться на повному його утриманні відповідачка та її представник в судовому засіданні визнали. Також, відповідачка та її представник в судовому засіданні визнали наступні позовні вимоги: щодо звільнення позивача з 01.10.2021р. від сплати аліментів на утримання дочки у розмірі тієї рівної частки, що припадала на дитину, а саме: 1/6 частини з усіх заробітків (доходу) платника аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Савранського районного суду Одеської області від 05.01.2012 року по справі № 2-351/11; щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання дочки, що виникла за період з 01.10.2021р. у розмірі тієї рівної частки, що припадала на неї, а саме: 1/6 частини з усіх заробітків (доходу) [PERSON] , які стягуються на підставі вищевказаного рішення суду, що становить 147561,77грн.; щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку на\~утримання дочки [PERSON] , починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 31.07.2024р., і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] .. Отже, враховуючи зазначені пояснення відповідачки та її представника щодо вказаних обставин, суд не\~має обґрунтованого\~сумніву щодо\~їх достовірності\~та добровільності\~їх визнання,\~а тому\~вони відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дочки в сумі 11697,50грн., що складає половину вартості оплати, яку здійснив позивач за її навчання на 1 курсі в Уманському національному університеті садівництва, суд дійшов такого висновку. На підтвердження вказаних витрат позивач надав до суду: договір про навчання у закладі вищої освіти №1745/Е/Д/23 від 14.08.2023р., укладений між вказаним закладом освіти, вступником [PERSON] та її законним представником [PERSON] , згідно якого [PERSON] зарахована на навчання на першій курс Уманського національного університету садівництва на денну форму здобуття вищої освіти за спеціальністю 076 «Підприємництво та торгівля», ступінь вищої освіти бакалавр (а.с.30 31). За умовами п.12 цього договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичної особи на умовах договору, укладеного між закладом та фізичною особою, яка замовляє платню послугу (а.с.30-зворот); договір №2456/Е/Д/23 про надання платної освітньої послуги від 14.08.2023р., укладений між зазначеним закладом освіти та [PERSON] , за яким останній зобов`язався оплачувати освітню послугу з навчання [PERSON] за спеціальністю 076 «Підприємництво та торгівля» на денній формі навчання; строк надання послуг з 01.09.2023р. до 30.06.2027р. (п.1.3. договору); вартість освітньої послуги складає 91320грн. за весь термін надання послуг, з розрахунку 22830грн. за один рік (п.4.1. договору); довідку Уманського національного університету садівництва №13-06/131 від 25.03.2024р. про те, що [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу 11-пт групи факультету економіки і підприємництва першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти цього навчального закладу освіти; термін навчання з 01.09.2023р. по 30.06.2027р.; навчається на платній основі з відшкодуванням вартості навчання за рахунок фізичної особи; стипендія не нараховується (а.с.33); квитанції АТ КБ ПРИВАТБАНК від 25.08.2023р. на суму 11415грн. та від 19.01.2024р. на суму 11980грн., а всього на загальну суму 23395грн., в яких платником вказаний [PERSON] , а отримувачем Уманський національний університет садівництва (а.с.34). Як встановлено ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.ч.2, 3 ст.185 СК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2019р. у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12.12.2019р. у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01.04.2020р. у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що норми глави 16 СК України щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, або які продовжують навчання, не підлягають застосуванню в цьому випадку, оскільки вона встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, проте, дочка сторін у справі [PERSON] навчалася на першому курсі у вищому навчальному закладі освіти у 2023-2024 роках будучи неповнолітньою, а тому витрати, понесені позивачем за її навчання на 1 курсі в Уманському національному університеті садівництва відносяться в розумінні ст.185 СК України до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини; при цьому, суд вважає, що докази, які подав позивач на підтвердження таких витрат, є належними, допустимими, достовірними та достатніми для вирішення питання щодо їх стягнення. Оцінюючі доводи позивача і відповідачки щодо їх матеріального та сімейного становища, матеріального становища дитини, відсутність обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання про стягнення з останньої додаткових витрат на дочку, суд дійшов висновку, що відповідачка має об`єктивну можливість компенсувати позивачу половину понесених ним додаткових витрат за її навчання, що складає 11697,50грн.. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON] , починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення нею повноліття, суд зазначає наступне. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.2 ст.182, ч.1 ст.183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). З огляду на зазначене, а також враховуючи визнання відповідачкою цієї позовної вимоги суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON] , починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 31.07.2024р., і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] .. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне припинити стягнення за виконавчим листом №2/1525/86/12, виданим Савранським районним судом Одеської області 16.01.2012р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей (ВП №42405707), в частині стягнення аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , та їх заборгованості, починаючи з 01.10.2021р. і по день її повноліття. Суд також звертає увагу, що за правилами ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача виконавець зобов`язаний обчислити розмір заборгованості із сплати аліментів та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, суд покладає на відповідачку відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2700,00грн., який позивач сплатив при зверненні до суду з цим позовом згідно квитанції №ID: 9560-4855-1809-3086 від 23.07.2024р. (а.с.1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved