Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» - Бутенко В.М. в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, що утворилася станом на 01.04.2025 року в сумі 26 482 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що [PERSON] є власником та проживає у квартирі [ADDRESS] . Квартира обладнана централізованою системою теплопостачання. Послугу з постачання теплової енергії до квартири відповідача надає позивач. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Нарахування за послуги проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та тарифу, затвердженого рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради №536 від 20.12.2018 року. Позивач 05.10.2021 року розмістив на своєму офіційному сайті https://kpvtm.com.ua/ текст договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідно до типового. Таким чином, 04.10.2021 року зі споживачем укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Відповідач оплату за надані послуги з централізованого опалення проводить не регулярно та не в повному обсязі, тобто неналежним чином виконує свої обов`язки з оплати наданих послуг, внаслідок за період з 01.01.2022 року по 01.03.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 26 482 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 42). Представник позивача клопотань із процесуальних питань до суду не направляв. [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 45, 46, 47), не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляла, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно статуту КП ВМР «Васильківтепломережа» останнє здійснює послуги по постачанню теплової енергії, централізованого опалення, постачання гарячої води (підігрів води) та інших послуг споживачам. Відповідно до п.3.1, 3.2 Статуту КП ВМР «Васильківтепломережа», основною метою діяльності підприємства, як виробника комунальної послуги, є забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії, централізованого опалення і гарячого водопостачання споживачам міста: підприємствам, організаціям, установам, відомчого і комунального житла та іншим. Підприємство створено з метою організації ринку житлово-комунальних послуг міста Василькова. [PERSON] є власником та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення квартири, яку надає КП Васильківська міська рада «Васильківтепломережа» (а.с.25, 41). Нарахування за надані послуги по особовому рахунку відповідачу проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 536 від 20.12.2018 року. Згідно переліку сум за період з 01.01.2022 року по 01.03.2025 року по особовому рахунку: № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість становить у розмірі 26 482 грн. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною четвертою статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. З огляду на викладене, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку - комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Частиною ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16 зазначила, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (постанова). Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі №712/8733/17 зазначив, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то суб`єктом правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише відповідно до статті 156 ЖК України. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, будь-яких контр розрахунків або квитанцій, які б свідчили про сплату комунальних послуг, не отримання послуг або неналежне отримання послуг, до суду не надав. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, будучи власником та проживаючи у квартирі [ADDRESS] , належним чином не виконувала свої обов`язки по оплаті послуг з централізованого опалення, що підтверджується наданим переліком сум по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 26). Отже, встановивши, що відповідач є споживачем послуг з центрального опалення, які надає КП Васильківської міської ради «Васильківтепломережа», а також те, що відповідачем не проводилась повна оплата спожитих послуг (за централізоване опалення) з 01.01.2022 року по 01.03.2025 року, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача заборгованості за вказані послуги в розмірі 26482,00 грн. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved