Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 30.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 484975-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 30.12.2023 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 484975-КС-001 про надання кредиту, відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. Також з метою укладення договору ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6611, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який відповідачем було введено/відправлено. Відповідачем договір № 484975-КС-001 про надання кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 29000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. Позивач зазначав, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконав станом на 25.07.2024 утворилась заборгованість за договором № 484975-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 92122,33 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 27042,30 грн; суми прострочених платежів по процентах - 64247,73 грн., суми прострочених платежів за комісією - 832,30 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 484975-КС-001 про надання кредиту від 30.12.2023 в розмірі 92122,33 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у АТ «Ощадбанк» докази, а саме: рішення структурного підрозділу або посадової особи банку що б підтверджували або спростовували факт виписки банківської картки № [NUMBER] (та відкриття відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); виписки про рух коштів по рахунку, що був відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 30.12.2023 року по 15.06.2024 року. 10 грудня 2024 року судом було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року за заявою відповідача про перегляд заочного рішення вказане заочне рішення від 10 грудня 2024 року скасовано, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. При цьому посилався на відсутність належних та допустимих доказів укладення сторонами кредитного договору. Також посилався на не доведення відповідачем розміру заборгованості. Тому в задоволенні позову просив відмовити (т. 2 а.с.15-19). Позивач подав відповідь на відзив, у якій, не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, просив позов задовольнити в повному обсязі (т. 2 а.с. 28-56). Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. Позивач ТОВ «Бізнес Позика», який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. В тексті заяв по суті справи звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились повторно. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у зв`язку з неявкою учасників справи та їх представників, суд керується положеннями ст. 223 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як передбачено ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Про причини неявки в судове засідання ні відповідач, ні його представник не повідомили. На підставі викладеного суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 484975-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». При цьому ТОВ «Бізнес Позика» 30.12.2023 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 484975-КС-001 про надання кредиту, відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. Через телекомунікаційну систему ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] одноразовий ідентифікатор UA-6611, на номер телефону [NUMBER] , який відповідачем було введено/відправлено. Таким чином 30.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 484975-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 29000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 29000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідач у відзиві на позов посилався на те, що позивачем не доведено укладення з відповідачем кредитного договору, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів або не підтверджено того, що відповідачу було надіслано одноразовий ідентифікатор на фінансовий номер телефону. Отже укладення сторонами правочину не підтверджено належними та допустимими доказами. Зазначив, що за таких обставин договір позики не укладений та не підписаний в електронній формі, і такі дії сторін не узгоджуються з вимогами ст. 627ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому суд відхиляє посилання відповідача на відсутність доказів укладення 30.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] договору № 484975-КС-001 про надання кредиту. Згідно ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач на підтвердження фактів укладення відповідачем вказаних договорів позики та кредитних договорів долучив до матеріалів справи належним чином засвідчені копії таких договорів. Відповідач на спростування факту укладення таких договорів будь-яких доказів не долучив. Крім того, як підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» від 05.09.2024, платіжна карта № [NUMBER] , на яку було перераховано кредитні кошти, видана на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 111). Таким чином, позивачем виконано свої зобов`язання за договором № 484975-КС-001 від 39.12.2023, відповідачу надано кредитні кошти. Також встановлено, що відповідачем в порушення умов укладеного договору кредитні кошти в повному обсязі не повернуті. Як підтверджується квитанціями про оплату, власником картки № [NUMBER] сплачено на рахунок ТОВ «Бізнес Позика» 07.02.2024 - 61054,26 грн, 12.01.2024 - 6280,00 грн, 25.01.2024 - 6222,55 грн, а всього на суму 18607,81 грн (т. 2 а.с. 60). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, і це підтверджується розрахунком заборгованості, відповідачем сплачено 1957,70 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту. Відповідно, залишок заборгованості за тілом кредиту становить: 29000,00 грн - 1957,70 грн = 27042,30 грн. Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, позивач обраховує розмір заборгованості по процентах - 64247,73 грн, що не відповідає умовам договору № 484975-КС-001 від 30.12.2023, що не відповідає умовам кредитного договору. Згідно вказаного договору відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом в загальному розмірі 42010,00 грн. Як зазначено у розрахунки заборгованості, відповідачем сплачено 13132,41 грн, які позивачем зараховано на погашення заборгованості за процентами. Також судом встановлено, що [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації. Як підтверджується довідкою №380/155 від 15.05.2024, рядовий [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] (т. 1 а.с. 152). Згідно довідки, виданої командиром військової частини [NUMBER] від 30.08.2024 року №13361 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022. Дата включення до військової частини 20.08.2024 (т. 1 а.с. 151). Згідно відомостей з військового квитка [PERSON] він призваний на військову службу 02.04.2024 року (т. 1 а.с.149-150). Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. На підставі викладеного проценти за користування кредитними коштами [PERSON] , за період, коли він є військовослужбовцем (тобто з 02.04.2024 року), який під час дії режиму воєнного стану бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, нараховуватися не повинні. Оскільки вказаним нормативним актом не передбачено зворотну дію на правовідносини, які виникли до призову особи за мобілізацією на військову службу, підстави для звільнення відповідача від сплати заборгованості за відсотками за період по 01.04.2024 року відсутні. За період з 02.04.2024 згідно наведеного у кредитному договорі розрахунку проценти становлять 14593,88 грн. Тому згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на вказану суму розмір заборгованості за процентами також має бути зменшений. Відповідно, проценти за користування кредитом становлять: 42010,00 грн (за договором) - 13132,41 грн (сплачено) - 14593,88 грн (за час перебування [PERSON] на військовій службі за мобілізацією) = 14283,71 грн. Комісія відповідачем також частково сплачена, а саме: з 4350,00 грн, які підлягали сплаті за договором, відповідачем сплачено 3517,70 грн. Відповідно, залишок по комісії становить 832,30 грн. Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27042,30 грн, за процентами - 14283,71 грн, за комісією - 832,30 грн, а всього 42158,31 грн. Інші вимоги задоволенню не підлягають. Тому позов ТОВ «Бізнес Позика» підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складають витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Судом позов задоволено частково, а саме на 46%. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог 1114,30 грн (2422,40 грн х 46%).

Outcome: partial