Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

30.05.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 146 777,10 грн та судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову посилається, що відповідно до укладеного з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитного договору у вигляді угоди №R01.00606.004937378 від 19.02.2019 [PERSON] надано кредит у розмірі 89059,89 грн, з процентною ставкою 33,9% річних. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 30.05.2025 становить 146777,10 грн та складається з: 73340,80 грн заборгованість за основним боргом, 73436,30 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до договору факторингу від 25.07.2023 №01.02-31/23 від АТ «Ідея Банк» до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Процесуальні дії та рішення у справі. 21 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 20 жовтня 2025 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Позиції учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. Представник позивача у позовній заяві просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, а саме на 29.08.2025 , 10.10.2025, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», оголошенням про виклик до суду на порталі «Судова влада», реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, на електронну пошту суду направив електронний лист, жодних заяв чи клопотань до суду не подав, свого представника до суду не направив, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань сторін відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №R01.00606.004937378 від 19.02.2019. Процентна ставка за користування коштами кредитного договору становить 33,9% річних. В пп. 1.1, 1.2., 1.3., угоди закріплено, що банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 89059.89 а позичальник зобов`язуються одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, відповідно до п.1.2., договору позичальник укладенням цього договору дає доручення Банку, а банк, за дорученням позичальника, надає кредит у день підписання донного договору, відповідно до п.1.3., за користування кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою протягом періоду від початку кредитування до 30 календарних днів після завершення перших 2 місяців кредитування 0.001% річних від неповернутої суми кредиту. Згідно заяви-анкети [PERSON] , від 19.02.2019 останній повідомив первісному кредитору свої персональні дані, підтвердив, що він усвідомлює та згідний з тим, що в разі несвоєчасного погашення кредиту дана інформація може бути доведена банком до відома третіх осіб. Згідно з заяви [PERSON] встановлено, що відповідач просив про реструктуризацію боргу за кредитним договором №В06.13031.004037067 від 19.06.2018 року у зв`язку з скороченням на основному місці роботи, та зобов`язався виконати всі умови банку. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором АТ «Ідея Банк», відповідач [PERSON] , станом на 25.07.2023 має заборгованість за договором №R01.00606.004937378 від 19.02.2019 у розмірі 146777,10 грн, з яких: 73340,80 грн заборгованість за основним боргом, 73436,30 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до виписки по рахунку - фізичної особи №29090010662773.980 за розрахунковий період - з 19.02.2019 по 25.07.2023 відповідач активно користувався картковим рахунком, здійснював з нього платежі, отримував різноманітні послуги, здійснював платежі у закладах торгівлі та харчування, переказував грошові кошти іншим особам, знімав готівку. Згідно договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 та платіжної інструкції №9217 від 26.07.2023, ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за договором № R01.00606.004937378 від 19.02.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Відповідно до рішення Свеа Економі Кіпр Лімітед єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024 №1, назву товариства змінено з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс». Застосовані норми права. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 626, частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Мотиви і висновки суду. Судом встановлено, що відповідач уклав з первісним кредитором угоду №R01.0060.004937378 від 19.02.2019 про укладення кредитного договору, йому надано кредит у розмірі 89059,89 грн, з процентною ставкою 33.9% річних. Вказана угода була підписана відповідачем [PERSON] , про що свідчить його власноручний підпис. Представником позивача на підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором №R01.0060.004937378 від 19.02.2019 надано виписку по рахунку - фізичної особи №[NUMBER] , за розрахунковий період - з 19.02.2019 по 25.07.2023. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаний про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у його вільному доступі. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом. Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором у розмірі 146777,10 грн. Щодо судових витрат. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який підтверджено платіжною інструкцією №400 від 01.05.2025.

Outcome: approved