Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 17.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1466973, який був підписаний у порядку, визначеномуЗаконом України «Про електронну комерцію», згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 3000 грн. Зазначає, що 07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №1-07092021, відповідно до якого до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1466973 від 17.01.2021 року. 07.09.2021 між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» було укладено Договір факторингу №2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1466973 від 17.01.2021 року. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість станом на 12.06.2025 року у сумі 9840,00 грн., яка складається з 3000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6840,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» заборгованість за Кредитним договором №1466973 від 17.01.2021 року в розмірі 9840,00 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1466973, який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 3000 грн. з визначенням умов зі сплати процентів за користування кредитом. Відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3000 грн. на свій картковий рахунок, зазначений в Кредитному договорі №1466973від 17.01.2021 року. 07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №1-07092021, відповідно до якого до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1466973 від 17.01.2021 року. 07.09.2021 між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФКАЙКОН ДЕБТКОЛЛЕКШН» було укладено Договір факторингу №2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФКАЙКОН ДЕБТКОЛЛЕКШН» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1466973 від 17.01.2021 року. Отже, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] , щодо погашення наявної в нього заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість станом на 12.06.2025 року у сумі 9840,00 грн., яка складається з 3000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6840,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за Кредитним договором №1466973 від 17.01.2021 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судові витрати у сумі 2422,4 гривень судового збору. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З досліджених Договору №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025, Акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025, платіжної інструкції №1015 від 01.10.2025, рахунку №01.10.2025-18 від 01.10.2025, судом встановлено, що позивач надав представнику за надані послуги 10500 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved