Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Ще за життя вона склала заповіт в якому заповідала своє майно позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, як вважав позивач, входили земельні ділянки, які розташовані на території Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області із земель КСП «Україна». Право власності посвідчується державними актами на право приватної власності на землю від 06.06.2003 р. серії ЧН № 121366 та серії ЧН № 150919. Вказує, що дані акти були виготовлені на ім`я [PERSON] після її смерті. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0139852 від 14.10.1996 року за № 558 на ім`я [PERSON] був виготовлений, але не видавався. Вказує, що у червні 2023 року він звернувся до нотаріуса з метою отримання інформації, щодо можливості оформлення прав на спадкове майно (земельну ділянку). Але нотаріус роз`яснив про те, що спадкодавець не отримав державного акту на право власності на земельні ділянки за життя, і відповідно у нього не виникло право власності на землю. З огляду на це земельні ділянки не увійшли до спадкової маси. Вказує, що це не дає позивачу можливості отримати позитивного рішення про право власності земельної ділянки, в зв`язку з протиріччями щодо заявленого права на реєстрацію права власності та наявного зареєстрованого права власності. У зв`язку з цим позивач просить визнати зазначені вище державні акти недійсними та визнати за ним право власності на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 11.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Відповідач 1 - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляду справи без участі представника відповідача 1. Представник відповідача 2 - Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області у підготовчому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог, але пояснив що є нюанси, які можливо вирішити в ході розгляду справи по суті з участю позивача. Ухвалою суду від 10.09.2025 закрите підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті на 10:00 год. 15 жовтня 2025 року з обов`язковою участю сторін у справі. Представник Відповідач 1 - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляду справи без участі представника відповідача 1. Представник відповідача 2 - Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги визнаються ним повністю. Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Додатково підтвердив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] померли та не подавали заяв про прийняття спадщини тому він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.03.2023). Остання за життя набула державний акт на право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) 4,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, як член КСП «Україна» за рахунок земель вказаного сільськогосподарського підприємства, розташованих на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується листом відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Проте сертифікат не отримав. При цьому, вже після смерті [PERSON] , на ім`я останньої Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано держані акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №121366 та ЧН № 150919 від 06.06.2003р, якими посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 2,0173 га. Судом встановлено, що згідно заповіту зареєстрованому в реєстрі за № 40. [PERSON] заповідала все своє майно померлим: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та позивачу [PERSON] . За заявою позивача [PERSON] (спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] ) приватним нотаріусом Шик А.Л заведена спадкова справа № 153/2023. Інших спадкоємців по справі немає. Відповідно до ч.1 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини другої\~статті 9 ЦК УРСР\~(в редакції на день смерті спадкодавця) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі\~статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Аналогічні положення містяться у\~статті 25 ЦК України, чинного на день видачі оспорюваного державного акту. Частиною першою\~статті 125 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою\~статті 126 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача на ім`я [PERSON] , після смерті останньої, державних актів на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказані вище державні акти були видані на ім`я [PERSON] , як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17\~розділу Х Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після її смерті державних актів на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] і було успадковане позивачем, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача та унеможливлює набуття останнім, як особою, що має право на земельну частку (пай), права на відповідну земельну ділянку. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і відповідно визнання позову відповідачем та необхідність задоволення позову повністю. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач є інвалідом другої групи по зору, і порядку п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів, за дві вимоги, на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved