Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

12.08.2025 з Богодухівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява, в якій представник позивача Вишневська О.І. просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №91322386000 від 24.01.2012 в розмірі 43836,17 грн. та судовий збір 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24.01.2012 між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем укладено кредитний договір №91322386000, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а той зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. За договором факторингу №273 від 26.06.2024 АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №91322386000 від 24.01.2012, тим самим позивач набув право грошової вимоги до відповідача. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, загальна сума заборгованості згідно реєстру боржників до договору факторингу №273 від 26.06.2024 складає 43836,17 грн., з яких: за основним боргом 21353,51 грн., за відсотками 22482,66 грн., що нараховано первісним кредитором до моменту передачі права вимоги. Позивачем на адресу відповідача направлено вимогу щодо погашення заборгованості, але у визначені строки вимога не виконана, заборгованість за договором не погашена. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 14.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходили. Копію позовної заяви та доданих до неї документів направлено позивачем на адресу відповідача в порядку ст.43 ЦПК України. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі згідно із вимогами ст.190,272 ЦПК України направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду через відсутність адресата за цією адресою, про що свідчить відмітка Укрпошти від 26.08.2025. У випадку, якщо судову повістку не вручено та зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», за положеннями п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №947/15524/20, відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. За ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2012 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір №91322386000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, згідно п.1 якого сума кредиту становить 5859 грн. на придбання LCD телевізору/плазмова панель, валюта кредиту - гривня, строком на 12 місяців, перший внесок 300 грн. Позичальник зобов`язується повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів щомісяця, відповідно до графіку платежів (додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 24.01.2013 (п.4 договору). Розмір ануїтетного платежу становить 489 грн., повинен сплачуватись щомісячно до 24 числа включно. Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 0,01% річних (п.5,6,7 договору). За користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,01% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу, встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості (п.7.1 договору). Окрім того, банк надав відповідачу додатковий кредит шляхом видачі кредитної картки з максимальною сумою ліміту 50000 грн, максимальна процентна ставка 40% річних від фактично використаної суми, строк дії ліміту кредитування - 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку). Підписуючи договір, позичальник погоджується з викладеною у правилах споживчого кредитування (оприлюднених у газеті «Голос України» №85 (5085) 13.05.2011 з усіма змінами і доповненнями) пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому договорі та правилах споживчого кредитування (п.2 договору). Правила споживчого кредитування, після підписання сторонами договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені у цьому договорі та правилах споживчого кредитування (п.2.1 договору). За змістом ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із довідки про заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Суперіум» від 27.06.2025, заборгованість за кредитним договором складає 43836,17 грн., з яких: за основним боргом 21353,51 грн., за відсотками 22482,66 грн. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором, суду не надано. 26.06.2024 укладено договір факторингу №273, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №91322386000 від 24.01.2012. Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №273 від 26.06.2024, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №91322386000 від 24.01.2012 в загальному розмірі 43836,17 грн., з яких: за основним боргом 21353,51 грн.; за відсоткам 22482,66 грн. За ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. В ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved