Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ними втрачені почуття любові, за останній час спільного проживання сторони переконалися, що в них немає спільних інтересів, вони живуть кожен своїм життям і не намагаються перейнятися проблемами іншого, спільне господарство не ведуть, шлюб носить тільки формальний характер. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача визнає та просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як встановлено судом, 04.09.2013 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 442. Від даного шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55\~СК України зобов`язані\~спільно піклуватися\~про побудову\~сімейних відносин\~між собою\~та іншими\~членами сім`ї\~на почуттях\~взаємної любові,\~поваги,\~дружби,\~взаємодопомоги. Чоловік\~зобов`язаний\~утверджувати в\~сім`ї\~повагу до\~матері. Дружина\~зобов`язана\~утверджувати в\~сім`ї\~повагу до\~батька. Дружина\~та чоловік\~відповідальні один\~перед одним,\~перед іншими\~членами сім`ї\~за свою\~поведінку в\~ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.42\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved