Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Берестинського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 07 липня 2023 року позивач уклала шлюб із відповідачем, який було зареєстровано Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було зроблено актовий запис № 466. Позивач вказує, що з квітня 2025 року вони з відповідачем не проживають однією сім`єю та спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача, так як у відповідача відсутня повага до індивідуальності позивача, а також з причини невиконання відповідачем подружнього обов`язку щодо піклування про родину. Вказане порушує права позивача та стало підставою для звернення до суду. Посилаючись на зазначені обставини та норми права, які містяться у Сімейному кодексі України (далі СК України), позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, відновивши їй після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON] . Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 06 серпня 2025 року цивільну справу № 626/2434/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Нетішинського міського суду Хмельницької області. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 вересня 2025 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, а також просила суд розгляд справи проводити без її участі. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 липня 2023 року зареєстрували шлюб у Голосіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було зроблено актовий запис № 466. З матеріалів справи вбачається, що дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулась до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, між сторонами по справі виникли спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Частиною першою статті 21 і частиною першою статті 24 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено частиною третьою статті 105 СК України. Відповідно до вимог частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків та формальність існування шлюбу, який не виконує свого прямого призначення, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність поваги та піклування, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не оспорюється відповідачем. Суд зауважує, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу у відповідності до ст. 24 СК України не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач, скористалась своїм правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та наполягає на такому, відмова у задоволенні позову за таких обставин, на переконання суду, буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги відсутність у подружжя дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. З огляду на зазначене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. При вирішенні вимоги позивачки про відновлення їй прізвища « [PERSON] » суд керується приписами ст. 113 СК України, що визначає право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, та вважає, що така підлягає задоволенню.

Outcome: approved