Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 11.11.2021 р. між\~ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №103843406 в електронній формі. Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати грошові кошти у сумі, визначеній п.1.2., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки / терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту становить 3800,00 грн. Кредит надається на 15 днів з 11.11.2021р. Відповідно до п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом становить 1140,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно із п.1.6 договору стандартна процента ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.6.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором. 10.02.2022р. було укладено договір №10-02/2022-50 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103843406. 10.03.2023р. було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103843406. Відповідач свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит щодо повернення коштів не виконав. Загальний розмір заборгованості за Договором №103843406 від 11.11.2021р. становить 19722,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3800,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~15200,00 грн., заборгованість за комісіями 722,00 грн. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за Договором у розмірі 19722,00 грн., 2422,40 грн. судового збору, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В судове за сідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в позовній заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247\~ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.11.2021 р. між\~ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №103843406 в електронній формі. Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати грошові кошти у сумі, визначеній п.1.2., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки / терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту становить 3800,00 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 11.11.2021р. Термін повернення 26.11.2021р. (п.,п 1.3.,1.4). Комісія за надання кредиту: 722,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору). Відповідно до п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом становить 1140,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно із п.1.6 договору стандартна процента ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно із п.2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Відповідно до п.6.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором. Факт перерахування коштів ТОВ «МІЛОАН» підтверджується копією квитанції від 11.11.2021р. (а.с. 72). 10.02.2022р. було укладено договір №10-02/2022-50 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103843406. 10.03.2023р. було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103843406. Відповідно до розрахунку поданого позивачем (а.с. 9) загальний розмір заборгованості за Договором №103843406 від 11.11.2021р. становить 19722,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3800,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~12540,00 грн., відсотки нараховані за період з 10.02.2022р. по 23.02.2022р. 2660,00 грн, заборгованість за комісіями 722,00 грн. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Згідно ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідачем вказаний договір про споживчий кредит не оспорений, розмір заборгованості не спростовано. Позивач є належним позикодавцем та кредитодавцем відповідача оскільки право вимоги ним набуто на законних підставах. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи умови договору про споживчий кредит укладеного між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», обставини справи, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд дійшов висновку, що заборгованість за вказаним договором підлягає задоволенню у розмірі 17062,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3800,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~12540,00 грн., заборгованість за комісіями 722,00 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по відсоткам за період з 10.02.2022р. по 23.02.2022р. у розмірі 2660,00 грн., то суд враховує наступне. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до умов цього договору. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048\~ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Вивчивши умови договору споживчий кредит, суд вважає, що стягненню підлягають відсотки у розмірі 12540,00 грн. нараховані в межах строку кредитного договору. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. При цьому суд враховує, що відсотки за період з 10.02.2022р. по 23.02.2022р. 2660,00 грн. були нараховані ТОВ «Вердикт капітал» поза межами строку кредитування визначеного п.1.3(26.11.2021 р.) та п.2.3.1.2 кредитного договору(26.11.2021 р. + 60 днів), а тому в задоволенні вимог щодо їх стягнення слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із цим з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 2095,00 грн. (17062,00 грн. х 2422,40 грн. : 19772,00 грн. = 2095,00 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги від 01.07.2024р., Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги №292 від 02.06.2025р., витяг з Акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025р. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідачем клопотань про зменшення витрат на правову допомогу суду не направлялося, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в порядку п.3 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~в розмірі 7786,10 грн.: (17062,00 грн. х 9000,00 грн.: 19722,00 грн. = 7786,10 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial