Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

28 лютого 2024 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на період свого навчання у Радіотехнічному КПІ\~ім.\~Ігоря Сікорського в\~розмірі 1/4\~частки від\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісяця,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову до\~суду і до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 річного віку. Обгрунтовано позов тим, що відповідач є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , який на даний час продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 05 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 13 червня 2025 року представник відповідача через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що відповідач не заперечує проти позовних вимог в частині сплати аліментів на повнолітнього сина, проте просить суд врахувати наявність в нього обов`язку по утриманню іншого неповнолітнього сина та акцентує увагу суду на добросовісності та вчасності сплачених аліментних платежів до досягнення сином повноліття, наявність непрацездатних батьків на утриманні, погіршення матеріального забезпечення, що полягає у зменшенні посадового окладу, та беручи до уваги вищевикладене, просить призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатної особи, адже стягнення аліментів не повинно погіршувати становище відповідача порівняно із становищем одержувача аліментів. 16 червня 2025 року представник відповідача надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просив позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів задовольнити і визначити аліменти у розмірі 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатної особи, до досягнення позивачем 23-річного віку. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року, дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що у відповідача на утриманні перебувають неповнолітній син [PERSON] , [INFO] та непрацездатні батьки мати [PERSON] , пенсіонер і батько [PERSON] , пенсіонер, особа з інвалідністю ІІІ групи, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, посадовий оклад відповідача був зменшений через переміщення на нижчу вакантну посаду, а тому просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 50% від встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для повнолітніх працездатних осіб. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2011 року розірвано (а.с. 10). Позивач [PERSON] ,\~ [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені [PERSON] 17 травня 2013 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). На даний час [PERSON] є студентом І курсу, групи РЕ-41 Радіотехнічний КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання, навчається за держзамовленням і закінчує університет 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою від 10 лютого 2025 року № 488 (а.с. 12). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 травня 2014 року підтверджується, що [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 107). Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Врахувавши те, що повнолітній син відповідача навчається на денній формі навчання у Київському політехнічному університеті ім. Ігоря Сікорського до 30 червня 2028 року, у зв`язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги, доходи відповідача та перебування на його утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Доводи представника відповідача щодо перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків не підтверджені належними доказами, а крім того, батьки відповідача мають власні доходи, в тому числі батько відповідача працевлаштований (а.с.139) На підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при пред`явленні до суду позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial