Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі части від усіх видів заробітку платника аліментів та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі части від усіх видів заробітку платника аліментів. Також, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів за минулий час із розрахунку частини від усіх видів його заробітку з 30.09.2022 року по 30.01.2025 року. Крім того, позивач просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Позивач вказує, що малолітні доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю за задекларованим місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . 3 моменту виїзду на тимчасове місце проживання за кордон України 30 вересня 2022 року, відповідач припинив утримувати позивача та спільних малолітніх дітей, необхідної матеріальної допомоги не надає. За твердженням позивача, [PERSON] розпочав сплачувати кошти на утримання дітей лише з січня 2025 року, проте розмір вказаних виплат не стабільний, зазвичай не достатній і кожного разу позивачу доводиться прикладати немало моральних зусиль для витребування цих коштів, тому позивач й звернулась до суду із вказаним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Матеріали справи місять відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи й нормам права, зазначаючи що з 25.02.2022 року проходить службу у Збройних Силах України. Має статус учасника бойових дій, перебував у зонах бойових дій на півдні, сході та півночі України. Має незаплямовану репутацію бойового офіцера та не ухилявся, і не збирається ухилятися від обов`язків батька. Протягом 28 місяців добровільно й систематично сплачував кошти на утримання дітей. Загальна виплачена сума - 394 263,63 грн., що за курсом НБУ (44 грн/євро) становить приблизно 9 167,76 євро. Середньомісячна сума утримання - понад 14 345 грн., або понад 7 172 грн. на одну дитину щомісяця. Відповідач вказував, що готовий платити по 5 000,00 грн. аліментів на кожну дитину. Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. 26.09.2024 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.15-16). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю, позивачем по справі, за задекларованим місцем її проживання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний та максимальний розмір аліментів на утримання дітей у разі звернення до суду з такими вимогами у безспірному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. При цьому, заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів на кожну з дітей у розмірі по частині заробітку платника аліментів, що загалом складатиме частину щомісячних доходів відповідача, позивачем не обгрунтовано та не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження потреби у отримані та можливсоті стягнення аліментів на двох дітей саме у такому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши наявні докази, суд вважає за можливе та доцільне задовольнити вимоги позивача частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з 21.05.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів за минули час слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі, суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз статті 191 Сімейного кодексу України свідчить про те, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. Отже, за загальним правилами, регламентованими нормами Сімейного кодексу України, недоцільним є обтяження відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими. У свою чергу, позивачем не додано до позову належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів і що батько дитини ухилялася від їх сплати. Більше того, у судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося позивачем, що відповідач добровільно сплачував кошти на утримання дітей у самостійно визначеному для себе розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн., є завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом та якістю наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial