Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

позивачем у позові заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем 17.06.2021, з посиланням на те, що шлюбні стосунки не склались через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Їх шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вважає, що їх сім`я розпалась, і шлюб зберегти неможливо. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, мотивуючи тим, що відповідач є працездатною особо, офіційно працює, має постійний дохід, і в силу положень ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до її повноліття. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2025 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у позовній заяві просила справу\~розглядати без\~її участі,\~позовні вимоги\~задовольнити та стягнути\~з відповідача\~понесені нею\~судові витрати. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації та проживання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або відзиву на позов не подавав. Також про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення заочного судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень на позов, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2021, судом встановлено, що сторони 17.06.2021 зареєстрували шлюб, актовий запис №207 (а.с.8). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У свою чергу відповідно до ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним у позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо фактично припинення шлюбних відносин і станом на час його розгляду справи судом останні не відновились. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. Виходячи із резолютивної частини позову та поданої до суду заяви позивача вирішення питання про місце проживання дитини перед судом не ставилось. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2021 (а.с.10). Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений у ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно витягу з реєстру Ніжинської територіальної громадаи №2025/009443740 від 14.07.2025 вбачається, що [PERSON] , 24.06.1982 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). З витягу з реєстру Ніжинської територіальної громадаи №2025/000183440 від 07.01.2025 вбачається, що [PERSON] , 07.09.2021 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.08.2025 проведеного за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою проживають [PERSON] та її дочка [PERSON] (а.с.11). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд враховує вказані вище положення матеріального закону, вимоги позивача, яка бажає саме в такому розмірі стягнути аліменти, а тому вважає за можливе позов в цій частині також задовольнити. Аліменти на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 28.03.2023, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн за вимогу про розірвання шлюбу, які позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, судові витрати у розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 1211,20 гривень за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved