Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У серпні 2025 року \~ [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи позов тим, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають сина, який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю не подав. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11 липня 2024 року (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Положеннями ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків;\~відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Outcome: approved