Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] 20.01.2025 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з указаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , без реєстрацію шлюбу, із червня 2023 року до [INFO]. В обґрунтування заяви зазначила, що з середини 2020 року вона почала проживати з [PERSON] , який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Цей шлюб було розірвано 12.05.2023 за рішенням суд. За час спільного проживання, заявник із [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися облаштуванням спільного побуту, усі свята проводили в колі рідних та друзів, будували плани на майбутнє. Водночас, [PERSON] [INFO] , під час виконання бойового завдання, загинув, про що вона, як дружина, отримала сповіщення. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявнику необхідно для подальшого оформлення одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим, остання звернулася до суду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2025, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.03.2025, заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, передано за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Криворізькою районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник, адвокат Сергійчик А.О., заяву підтримали та просили задовольнити з підстав та мотивів, наведених у ній. Окрім того, [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення про те, що 14.02.2020 у Польщі, у м. Гданську, познайомилася з [PERSON] , із яким, приблизно за два тижні, почали разом проживати за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, збирали кошти на придбання власного житла, разом проводили дозвілля, їздили у відпустку. Із початком повномасштабного вторгнення, [PERSON] у березні 2022 року повернувся до України та вступив до лав ЗСУ. Вона залишалася проживати в Польщі, але щоразу, під час перебування [PERSON] у відпустці, приїздила до нього за місцем несення служби, де вони винаймали житло, проводили разом час, дозвілля. Також, [PERSON] приїздив до неї у Польщу. Окрім того, повідомила, що допомагала виїхати до Польщі з окупації м. Херсона його матері, [PERSON] . Регулярно, два рази на місяць [PERSON] переказував їй грошові кошти. На його прохання вона придбавала йому необхідні речі, відправляла посилки, забезпечувала усім необхідним його матір. Коли [PERSON] загинув, саме вона, як його дружина, отримала про це сповіщення, про що також повідомила його матері. У послідуючому, допомагала в організації його поховання. Заінтересована особа, [PERSON] та її представник, адвокат Романішін Є.В., у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви [PERSON] , як безпідставної та необґрунтованої. [PERSON] , будучи допитаною за її ж клопотанням як свідок, суду надала показання про те, що [PERSON] доводився їй рідним сином, був військовослужбовцем, та під час виконання бойового завдання [INFO] загинув. За життя [PERSON] із 2012 року по 2023 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Однак, не зважаючи на те, що вони розлучилися, [PERSON] і надалі підтримував зв`язок з колишньою дружино, мав намір після завершення війни відновити з нею сімейні відносини. Із [PERSON] її вперше познайомив син [INFO] у м. Богуславі, під час святкування його дня народження. Представив її знайомою дівчиною. Зі слів сина їй відомо, що познайомився він з [PERSON] у Польщі, до початку війни, проте де конкретно та за яких обставин, не знає. Повідомила, що [PERSON] у 2019 році виїжджав працювати в Польщу, де разом із братом проживав у хостелі. Про те, що [PERSON] проживав з [PERSON] , їй нічого не відомо, син про такі обставини їй ніколи не розповідав, намірів одружитися з [PERSON] ніколи не висловлював. Окрім того, зазначила, що на прохання сина, [PERSON] допомогла їй виїхати з окупованого Херсону . Деякий час вона також проживала у Польщі, де разів сім зустрічалася з [PERSON] . Син переказував кошти [PERSON] , щоб та допомогла забезпечити її усім необхідним, оскільки вона не орієнтувалася на місцевості, не знала мову, інших родичів там не мала. Також на прохання сина [PERSON] придбавала для нього речі, спорядження, необхідні для служби, на що також він переказував останній кошти. Запевняла, що як подружжя [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали, зокрема і під час перебування останнього в Польщі, оскільки він постійно був у робочих відрядженнях. Заінтересована особа: Міністерство оборони України, будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду належним чином, участі представників у судовому засіданні не забезпечило. Водночас, до суду надано письмові пояснення, відповідно до змісту яких, Міністерство оборони України просило відмовити в задоволенні заяви [PERSON] , оскільки остання не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту ведення з [PERSON] спільного господарства, наявності у них спільного бюджету та побуту, набуття майна, тощо. Окремо звертають увагу на той факт, що [PERSON] проходив військову службу в ЗСУ з початку повномасштабного вторгнення, тобто, із початку 2022 року, а тому проживав із особовим складом у місці дислокації військової частини чи виконання завдань, що виключає проживання останнього з заявницею в зазначений останньою період. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, [PERSON] зазначала про необхідність підтвердження її права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за деякими виключеннями. Відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Як передбачено ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 74 СК України врегульовано, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99, обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, окрім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц). Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд, при дослідженні доказів під час розгляду справи, встановив наступне. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.1978, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.133). Як слідує з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] із 22.09.2012 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), який згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2023, яке набрало законної сили 12.05.2023 (а.с.131-132), розірвано, відомості про що внесено до актового запису 26.10.2024 (а.с.184-185). Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України від 13.11.2024 № 3410, старший солдат [PERSON] , у періоди з 11.07.2022 по 19.10.2022, із 23.10.2022 по 23.12.2022, із 01.03.2023 по 11.06.2023, із 18.06.2023 по 31.08.2023, із 17.09.2023 по 28.03.2024, із 16.04.2024 по 28.07.2024 та з 14.08.2024 по [INFO] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей (а.с.134). Під час виконання бойового завдання [INFO], отримавши поранення несумісні з життям біля с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області, загинув старший солдат [PERSON] , про що 26.09.2024 за № 4/РК/1319 начальником відділення рекрутингу та комплектування [INFO] [PERSON] , на ім`я [PERSON] направлено сповіщення сім`ї загиблого (а.с.8) Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть від 26.09.2024 № 12-17/357-Шв/24, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у н. п. Синьківка Куп`янського району Харківської області, у результаті отримання вибухової травми, виконуючи бойові завдання (а.с.9). Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01.10.2024 видано свідоцтво про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.10) Згідно з відповіді командира військової частини № [NUMBER] [PERSON] від 04.12.2024 № 3038, на адвокатський запит адвоката Сергійчика А.О., повідомлено, що у приватних розмовах із військовослужбовцями свого підрозділу, [PERSON] згадував [PERSON] та називав дружиною. Проте, жодних документів, які б підтверджували цей статус останньої, у військовій частині [NUMBER] , немає. У анкетних даних (інформація про родичів), вказана матір: [PERSON] . [PERSON] вказана в анкетних даних як «контактна особа» (а.с.11). Як слідує з відповіді на адвокатський запит цієї ж військової частини від 14.08.2025, [PERSON] на ім`я свого безпосереднього командира складено рапорт про надання відпустки строком 15 (п`ятнадцять) діб, із 29.03.2024. У цьому рапорті [PERSON] вказав про те, що відпустку буде проводити за адресою: [ADDRESS] …дружина [PERSON] , зазначено її контактний телефон (а.с.221). Рішенням Криворізького районного суду від 24.10.2016, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.09.2005 виконкомом Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 5, розірвано. Рішення набрало законної сили від 22.11.2016 (а.с.25), що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Із фотознімків долучених до заяви вбачається, що на них спільно зображені [PERSON] та [PERSON] . Також на фото наявна дата їх фіксації, а саме, 10.07.2023, 07.04.2024, 03.03.2024, 24.08.2023, 25.08.2023, при цьому, останнє має посилання на місце фіксації: м. Ямпіль, Донецька область (а.с.17-21). Згідно з виписки по картковому рахунку належному [PERSON] слідує, що в період часу з 16.08.2023 по 03.09.2024 по такому здійснювалися трансакції, у тому числі безготівкове зарахування, а також перекази та розрахунки з вищевказаного рахунку, призначення котрих не вказано (а.с.13-15). Як слідує з відповіді АТ «Державний ощадний банк України», банк не має технічної можливості надати відомості щодо перерахування коштів між рахунками. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що її чоловік проходив військову службу разом з [PERSON] . У розмові чоловік часто згадував [PERSON] та його дружину [PERSON] , із якою той познайомився в Польщі, ще до війни. Чоловік загинув. [PERSON] , під час перебування у відпустці, приблизно у травні 2024 року, разом із [PERSON] , приїздили на могилу чоловіка вшанувати його пам`ять і саме тоді вона вперше познайомилася зі [PERSON] . [PERSON] представив її дружиною. Про їх спільне проживання, ведення спільного побуту, нічого пояснити не може, оскільки про такі обставини їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав показання про те, що служив певний час з [PERSON] , приблизно 1,5 роки. У розмові останній часто згадував жінку на ім`я [PERSON] , називав її дружиною. Приблизно у серпні-вересні 2023 року він вперше познайомився з [PERSON] , яка приїздила до [PERSON] за місцем служби, а саме у м. Слав`янськ, під час перебування останнього у короткостроковій відпустці на 2-3 дні. Де саме вони проживали у цей час, йому не відомо, переважно, це були орендовані квартири, готелі. Також повідомив, що [PERSON] зі [PERSON] щодня спілкувалися по телефону, тому він сприймав їх як подружжя. Зі слів [PERSON] йому відомо, що зі [PERSON] він до війни проживав у Польщі. Зі слів інших побратимів також відомо, що [PERSON] часто відвідувала [PERSON] за місцем служби. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що її похресник, [PERSON] , який був військовослужбовцем, під час перебування у відпустці, 02.08.2024, відвідував її у м. Херсоні. Під час розмови з [PERSON] , останній, серед іншого, висловлював наміри після закінчення війни відновити сімейне життя з колишньою дружиною [PERSON] , до якої, навіть після розлучення, мав почуття. Про [PERSON] розповідав як про знайому, серйозних намірів щодо неї не висловлював. Також повідомила, що бачила спільні світлини [PERSON] зі [PERSON] під час відпочинку, однак особисто з нею не знайома. [PERSON] їй ніколи не говорив про те, що проживав зі [PERSON] , намірів одружитися з нею не висловлював. Дослідивши та проаналізувавши докази, які надано учасниками процесу та витребувано судом, суд дійшов висновку, що вони, як кожен окремо, так і в сукупності, не доводять факту спільного проживання [PERSON] із [PERSON] , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, у період із червня 2023 року по [INFO]. Ні в заяві, із якою [PERSON] звернулася до суду, ні в судовому засіданні безпосередньо, [PERSON] не могла зазначити конкретне місце її проживання з [PERSON] . Належних доказів тому, що вони разом проживали у Польщі, суду не надано. Більш того, як засвідчує довідка про участь у бойових завданнях, [PERSON] із грудня 2022 року по вересень 2024 року постійно залучався до виконання бойових завдань на території Донецької та Харківської областей. Відвідування [PERSON] під час його перебування у короткострокових відпустках [PERSON] , зокрема, і в республіці Польща та проведення разом часу, а також відвідування [PERSON] . [PERSON] за місцем несення служби останнім, не свідчить про те, що вони мали спільний побут, вели господарство, мали спільний бюджет, тобто, що між ними були відносини, притаманні подружжю. Виписка по картковому рахунку [PERSON] про отримання грошових переказів не містить даних про відправника, їх мету, призначення, правову природу таких переказів, що могло б підтверджувати факт наявності спільного бюджету, утримання спільного майна. Дослідженням світлин, долучених до матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були знайомі, проводили разом дозвілля, що може свідчити про існування між ними близьких, романтичних стосунків. Водночас, ці відносини не можна ототожнювати з подружніми/шлюбними відносинами. Попри те, ці світлини, а також інші докази, зокрема, показання свідків, не засвідчують жодних фактичних даних, що [PERSON] та [PERSON] вирішували побутові питання спільного проживання, витрати на житло, комунальні послуги, придбання майна, формування спільного бюджету, поділ взаємних прав та обов`язків, тощо. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15, від 19.03 2020 у справі № 303/2865/17, від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20, від 30.06.2022 у справі № 694/1540/20). Факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій, за відсутності інших достатніх доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2023 у справі № 543/563/22). Аналізуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, котрі б свідчити про спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки [PERSON] та [PERSON] , оскільки надані фактичні дані здебільшого свідчать про можливо близькі відносини останніх, спілкування перебуваючи на відстані та проведення дозвілля. Не переконливими також є доводи заявника про те, що у ВЧ, де проходив службу [PERSON] її сприймали як дружину останнього, у зв`язку з чим, після загибелі [PERSON] , на її ім`я направлено сповіщення сім`ї загиблого, оскільки вони спростовуються даними, викладеними в листі командира військової частини від 04.12.2024 № 3038, із котрої вбачається, що єдиною близькою особою в особовій справі військового вказана матір [PERSON] , а [PERSON] зазначена як «контактна особа». Окрім того, отримання [PERSON] такого сповіщення не є беззаперечним доказом її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість, достовірність і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як неодноразово зазначав Верховний Суд, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Суд, надавши обґрунтовану правову оцінку поданим доказам, дійшов висновку, що відсутні такі, які б підтверджували факт ведення [PERSON] із [PERSON] спільного господарства протягом заявленого періоду, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах із утримання житла, його ремонту, досягнення усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які б засвідчували реальність сімейних відносин, заявник не надала, а тому, із урахуванням балансу вірогідностей, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed