Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

08 липня 2025 року [PERSON] звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 02.09.2023 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання стосунків між нею та відповідачем, син залишився проживати з нею. Всупереч вимог діючого законодавства відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання дитини. Зазначає, що стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє йому утримувати свою малолітню дитину. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовною заявою до суду. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Останній в судові засідання призначені на 08 год. 30 хв. 25 вересня 2025 року, 10 год. 00 хв. 16 жовтня 2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 2023 року, актовий запис 1996. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] . Батьком дитини зазначений [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 116 від 05 березня 2025 року. З позовної заяви вбачається, що дитина після розірвання стосунків між батьками залишилась проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час судового розгляду встановлений та доведений доказами той факт, що малолітній [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Мати дитини має право на стягнення аліментів, а батько дитини зобов`язаний та може надавати таку допомогу. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої дитини у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved