Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 37139,88 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, дати вказівки/роз`яснення органу примусового виконання рішення суду. В позовній заяві вказував, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено електронний договір №4546942 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач отримав кредит в сумі 4000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 2,5% у день. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 24030,99 грн, яку ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу № 25/11/2024 від 25 листопада 2024 року відступило для ТОВ «Українські фінансові операції». Станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 37139,88 грн. Покликаючись на те, що заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погашена, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві, адресованій суду, просив провести розгляд справи без участі представника. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відзиву суду не подавав. З огляду на вищевикладене, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кощтів на умовах споживчого крежиту №4546942, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 4000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 2,5% у день. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 96124. Підписавши договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627\~ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 25 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №25/11/2024, відповідно до якого ТОВ «Українські фінансові операції» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура України» за плату, а ТОВ «Лінеура України» відступає для ТОВ «Українські фінансові операції» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитним договором №4546942 від 12.04.2024 року, заборгованість [PERSON] станом на 25.11.2024 року становить 24030,99, з яких 3972,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 20058,6 грн за відсотками. Заборогованість за 132 калентдарні дні за перод з 26.11.2024 року до 06.04.2025 року становить 13108,92 грн, яка складається з нарахованих процентів за користування кредитом. Процентна ставка 2,50 % в день від суми кредиту. А всього, загальна заборгованість станосить 37139,91 грн. З таким розрахунком боргу суд не погоджується з огляду на таке. Договір про надання кощтів на умовах споживчого кредиту було укладено 14 квітня 2024 року, а тому при його укладенні мають бути застосовані норми законодавства, чинні на дату його укладення. Згідно з позовними вимогами заборгованість по процентах нарахована ТОВ «Лінеура Україна» за встановленою у п. 1.4.1. договору процентною ставкою 2,50 % в день. Проте, умови договору в частині нарахування процентів за такими ставками за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки є нікчемними. Відповідно до ч.5 ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до ст.\~4\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з частиною п`ятою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до цієї статті набрали чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Статтею 58\~Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Натомість відповідачу, всупереч вище наведених норм права нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1 % в день, а саме 2,50%. Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Крім того, відповідно до ч.3 ст.6\~ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст.627\~ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Укладений 12 квітня 2024 року договір №4546942 за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому ні ТОВ «Лінеура України» ні кожен наступний кредитор, ні позивач не мали права визначати проценту ставку у розмірі 2,50% в день та розраховувати за нею заборгованість, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день. Передбачений п. 17 Прикінцевих і\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону\~України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Договір з відповідачем укладено 12 квітня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому, умова договорів щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,50% є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому суд приходить до висновку, що по зазначених договорах розмір заборгованості по процентах необхідно розраховувати за процентною ставкою 1 % в день за заявлений у позові період, а саме з 12 квітня 2024 року до 06 квітня 2025 року, тобто за 360 днів. Оскільки позивачем заявлено до стягнення заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3972,39 грн, то 1 % в день становить 39,72 грн, у зв`язку із чим розмір заборгованості по процентах за 360 днів становить 14299,20 грн (39,72 х 360), який і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 18271,59 грн (14299,20+3972,39=18271,59 грн). Разом з тим, як роз`яснено\~\~у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6,\~суд не вправі зобов`язувати державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби\~до вчинення тих дій, які згідно із\~Законом України «Про виконавче провадження»\~можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. А тому, не підлягає задоволенню вимога позивача про надання вказівки/роз`яснення органу примусового виконання рішення суду на подальше нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат, оскільки суд не наділено правом ухвалення рішення суду на майбутнє та правом на зобов`язання виконавчих органів на вчинення виконавчих дій. Згідно до п. 1 ч. 3\~ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 10000 грн. 00 коп., що підтверджується договором №08/11/2024 від 08 листопада 2024 року про надання правової (правничої) допомоги, заявкою на виконання робіт, рахунку на оплату доручення до договору про надання правничої допомоги, акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 08листопада 2024 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, типовість позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 1500 грн. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позов ТОВ «Українські фінансові оперції» задоволено частково на 49,19% (18271,59х100/37139,88), а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судові витрати у розмірі 1191,57 грн (49,19/100х2422,40). На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України,

Outcome: partial