Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Хоминець М.М. від 20 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] (далі Позивач-1), [PERSON] ( далі- Позивач-2), яка також діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] (далі Відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ямницької сільської ради Івано-Франківської області ( далі Третя Особа-1) про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва в порядку спадкування та розгляд справи призначено на 24 травня 2022 року. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року витребувано копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року прийнято зустрічний позов Відповідача до Позивачів, третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського округу Українець В.В. ( далі -Третя Особа-2) про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на самочинне будівництво, а також об`єднано в одне провадження із первісним позовом. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 19 травня 2023 року провадження у справі зупинено в зв`язку із перебуванням Відповідача у складі Збройних Сил України. 29 жовтня 2024 року провадження у справі поновлено в зв`язку зі звільненням Відповідача з лав Збройних Сил України. Розпорядженням керівника апарату Тисменицького районного суду Івано-Франківської області [PERSON] № 01-72-82 від\~05 травня 2025 року, призначено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи відповідно до вимог чинного законодавства України, у зв`язку із рішенням Вищої Ради Правосуддя від 01 травня 2025 року № 38 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області. Згідно із автоматичним розподілом справа передана до розгляду судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Кузьменку С.В. та призначена до початку розгляду справи повторно по суті на 22 травня 2025 року. 22 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 25 червня 2025 року в зв`язку із неявкою учасників справи. 25 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 14 липня 2025 року на стадії розгляду клопотань представника Відповідача. 14 липня 2025 року Судом відмовлено в задоволенні клопотань представника Відповідача про призначення експертизи та виклик свідків, розгляд справи відкладено на 14 серпня 2025 року на стадії з`ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами. 14 серпня 2025 року розгляд справи відкладено на 01 жовтня 2025 року 01 жовтня 2025 року у відповідності до вимог статті 244\~Цивільного процесуального\~кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 10 жовтня 2025 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивачі зазначають, що матері Позивача-1 [PERSON] на праві власності належали: -земельна ділянка площею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, розташовану в [ADDRESS] ; -земельна ділянка площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810, розташовану на території села Майдан Івано-Франківської області; -домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] на земельній ділянці із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006 [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно. Спадкоємцями після її смерті стали її чоловік [PERSON] , а також Позивач-1 і Відповідач, які прийняли спадщину на земельні ділянки, однак 14 липня 2020 року державним нотаріусом відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на право власності на домоволодіння в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. 16 липня 2021 року [PERSON] склав заповіт, згідно із яким все належне йому майно заповідав [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину земельної ділянки із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, 1/3 частину земельної ділянки із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810 та 1/3 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006. Спадкоємцем після його смерті став [PERSON] , який прийняв спадщину на земельні ділянки, однак 26 січня 2023 року нотаріусом відмовлено Позивачу-2, яка діяла від імені малолітнього [PERSON] , у видачі правовстановлюючих документів на право власності на 1/3 частину домоволодіння в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. 04 квітня 2022 року Позивачі звернулись із заявою про прийняття в експлуатацію домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , у відповідь на який роз`яснено про обставини щодо домоволодіння та відсутність підстав для прийняття відповідного рішення. Окрім того, Відповідач, який має 1/3 частку в домоволодінні, не погоджується оформити документи на будинок в позасудовому порядку. Згідно із висновком експерта, ступінь готовності житлового будинку в [ADDRESS] становить 95,76%. Позивачі посилаються на правову позицію, викладену у справі № 6-37цс13, згідно із якою сторони вправі звернутись із позовом про визнання права власності незавершеного будівництва, якщо будівельна готовність становить більше 90%. В зв`язку із викладеним, просять визнати за кожним із позивачів право власності на 1/3 незавершеного будівництва житлового будинку в [ADDRESS] , ступінь готовності якого становить 95,76 % в порядку спадкування, в тому числі право здачі та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності. Зустрічний позов Відповідач за первинним позовом подав зустрічний позов, в якому просить: -визнати недійсним заповіт [PERSON] , яким нібито заповідав належні йому частки власності на земельні ділянки із кадастровими номерами 2625882701:02:002:0810 та 2625882701:02:002:0006 та житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці зі кадастровим номером 2625882701:02:002:0006 [PERSON] ; -визнати за ним право власності на самочинно збудований будинок [ADDRESS] Зазначає, що він придбав вказаний будинок 16 березня 2000 року у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ТБ «Прикарпатська біржа нерухомості» за реєстраційним номером 46. Покупцем в договорі вказана його мати [PERSON] , однак фактичним покупцем був він. Це пов`язано із сімейними обставинами та в подальшому мати мала укласти договір дарування будинку йому. В подальшому на місці придбаного будинку він за свій кошт збудував новий будинок, однак не встиг оформити дозвільні документи. Його мати [PERSON] , раптово померла [INFO] та не встигла виконати домовленість щодо дарування будинку. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із: -земельної ділянки площею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, розташовану в [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810, розташовану на території села Майдан Івано-Франківської області; -домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] на земельній ділянці із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006 Спадкоємцями стали [PERSON] , Позивач-1 та Відповідач. [INFO] помер [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину земельної ділянки із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, 1/3 частину земельної ділянки із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810 та 1/3 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006. Після смерті батька Відповідачеві стало відомо, що він нібито за 2 дні до смерті заповів своє майно [PERSON] . Зазначає, що напис і підпис на заповіті не є підписом [PERSON] та значно відрізняються від його дійсного підпису, що свідчить про підробку підпису на заповіті. [PERSON] неодноразово зазначав, що спірний будинок він хоче залишити Відповідачеві, а інше майно поділити на всіх спадкоємців, про що розповідав сторонам, родичам та друзям. Дуже дивно, що заповіт складено саме за 2 дні до смерті. Заповіт посвідчений нотаріусом не в приміщенні нотаріальної контори, а за місцем проживання [PERSON] . Вказане свідчить, що складення оспорюваного заповіту не відповідало дійсній волі спадкодавця, а тому він має бути визнаний недійсним у відповідності до статті 203 Цивільного кодексу України Позивачем надано відзив на\~зустрічний позов,\~ якому він зазначає, що заповіт посвідчено Третьою Особою-2, в її присутності підписано і прочитано [PERSON] , особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, з чого випливає, що волевиявлення [PERSON] було вільним і відповідало його волі. Стосовно вимоги про визнання права власності на будинок як на самочинне будівництво повторює доводи свого позову. Окрім того зазначає, що будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить сторонам, а тому, враховуючи, що із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може звернутись власник земельної ділянки, яким одноособово Відповідач не є, із урахуванням існуючого заповіту, наявних свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку, на якій він розташований, вважає, що у зустрічному позові обрано спосіб захисту, який не відповідає змісту порушеного права. ІІІ. Докази, досліджені судом Докази, надані Позивачем 1.Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 липня 2020 року, відповідно до якого спадкоємцями земельної ділянки площею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, розташовану в [ADDRESS] після смерті [PERSON] є [PERSON] , Позивач-1 та Відповідач, кожен по 1/3 частці. 2.Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 липня 2020 року, відповідно до якого спадкоємцями земельної ділянки площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810, розташовану на території села Майдан Івано-Франківської області після смерті [PERSON] є [PERSON] , Позивач-1 та Відповідач, кожен по 1/3 частці. 3.Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 2022 року, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810, розташовану на території села Майдан Івано-Франківської області після смерті [PERSON] є [PERSON] . 4.Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 2022 року, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки земельної ділянки площею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, розташовану в [ADDRESS] після смерті [PERSON] є [PERSON] 5.Заповіт від 16 липня 2021 року, згідно із яким [PERSON] заповідав належні йому частки власності на земельні ділянки із кадастровими номерами 2625882701:02:002:0810 та 2625882701:02:002:0006 та житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці зі кадастровим номером 2625882701:02:002:0006. Заповіт посвідчено нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. 6.Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 січня 2022 року, якою відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва у праві власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. 7.Лист Ямницької сільської ради від квітня 2022 року, яким зазначено, що не представляється можливим прийняти в експлуатацію будинок через наявність спору про право. 8.Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 20 вересня 2019 року, згідно із яким 30 липня 1964 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] 9.Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24 вересня 2019 року, відповідно до якого 24 вересня 2019 року зареєстрована спадкова справа, спадкодавцем в якій є [PERSON] . 10.Договір купівлі-продажу житлового будинку від 16 березня 2000 року, згідно із яким [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] та має житлову площу 14,5 кв.м. 11.Лист [PERSON] , та [PERSON] від 29 жовтня 2019 року, скерований голові Майданської сільської ради, згідно із яким [PERSON] розпочала будівництво житлового будинку по [ADDRESS] в 2000 році, а завершила в 2004 році. 12.Посвідчувальна заява [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 05 липня 2019 року, згідно із якою [PERSON] розпочала будівництво житлового будинку по [ADDRESS] в 2001 році, а завершила в 2004 році. Заява посвідчена секретарем виконкому Майданської сільської ради 13.Довідка Майданської сільської ради від 05 листопада 2019 року, згідно із якою житловий будинок за адресою [ADDRESS] , розпочатий у 2001 році, а закінчений 2004 році 14.Свідоцтво про народження, згідно із яким [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] 15.Свідоцтво про народження, згідно із яким [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 16.Свідоцтво про смерть, згідно із яким [PERSON] помер [INFO] 17.Свідоцтво про смерть, згідно із яким [PERSON] померла [INFO] 18.Свідоцтво про народження, згідно із яким [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 19.Висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 07 березня 2022 року, згідно із яким житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , відповідає будівельним та іншим нормативно-правовим актам та побудований з дотриманням будівельних норм. Ступінь готовності становить 95,76 % У висновку зазначено, що дослідження підготовлене для подання до суду. У висновку відсутні відомості щодо обізнаності експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок 20.Технічний паспорт\~ від\~04\~жовтня 2019\~року на будинок [ADDRESS] 21.Довідка про реєстрацію Позивача-2 в [ADDRESS] .Спадкова справа після смерті [PERSON] , згідно із якою видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] не представляється можливим, оскільки придбаний будинок житловою площею 14,5 кв.м. демонтований, а будинок загальною площею 129,3 кв.м. побудовано без дозвільних документів 23.Спадкова справа після смерті [PERSON] , згідно із якою видати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] не представляється можливим в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Докази, надані Відповідачем 24.Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 серпня 2022 року, відповідно до якого спадкоємцями земельної ділянки площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810, розташовану на території села Майдан Івано-Франківської області після смерті [PERSON] є [PERSON] , Позивач-1 та Відповідач, кожен по 1/3 частці. 25.Технічний паспорт від 29 лютого 2000 року на будинок [ADDRESS] . Фактичні обставини, встановлені судом 30 липня 1964 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом ( пункт ІІІ. 8 Рішення). [INFO] народилась Позивач-1, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом (пункт ІІІ.18 Рішення). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом (пункт ІІІ.15 Рішення) 16 березня 2000 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором (пункт ІІІ.10 Рішення). Наявність будинку також підтверджується технічний паспортом ( пункт ІІІ.25 Рішення) [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом (пункт ІІІ.14 Рішення). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( пункт ІІІ.17 цього Рішення). Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали її чоловік [PERSON] , Позивач-1 та Відповідач, кожен з яких отримав у спадщину по 1/3 частці земельної ділянки площею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, та земельної ділянки площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810 ( пункти ІІІ.1, ІІІ.2, ІІІ.24 цього Рішення). Відомості щодо набуття права власності в порядку спадкування на спірне домоволодіння сторонами Суду не надано. 16 липня 2021 року [PERSON] уклав заповіт, згідно із яким заповідав [PERSON] належні йому частки власності на земельні ділянки із кадастровими номерами 2625882701:02:002:0810 та 2625882701:02:002:0006 та житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці зі кадастровим номером 2625882701:02:002:0006 ( пункт ІІІ.5 Рішення). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (пункт ІІІ.16 цього Рішення). Спадкоємцем після смерті [PERSON] став [PERSON] , який отримав у спадщину по 1/3 частці земельної ділянки площею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, та земельної ділянки площею 0,1105 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0810 ( пункти ІІІ.3, ІІІ.4 цього Рішення). 26 січня 2022 року нотаріусом відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва у праві власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві, що підтверджується постановою ( пункт ІІІ.6 цього Рішення). На час розгляду справи на території домоволодіння [ADDRESS] розташований житловий будинок, що підтверджується довідкою (пункти ІІІ.13 Рішення). Згідно із листом та посвідчувальною заявою вказаний будинок в 2004 році збудовано [PERSON] (пункти ІІІ.11, ІІІ.12 Рішення). У квітні 2022 року Третя Особа повідомила Позивачеві-1 та Башук Я.М., яка діє в інтересах Позивача-2, що для пільгового прийняття, запровадженого будівельною амністією, в експлуатацію будинку [ADDRESS] всім власникам земельною ділянки, на якій розташований будинок, необхідно звернутись до ЦНАПУ сільської ради із заявою про реєстрацію готовності об`єкта до експлуатації та згодою усіх власників земельної ділянки для подальшої передачі документів до Державної інспекції архітектури та містобудування, що підтверджується листом (пункт ІІІ.7 Рішення). V. Висновки суду щодо належності і допустимості доказів Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 89\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що всі надані сторонами докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми, окрім висновку експерта (пункті ІІІ.19 цього Рішення) Так, відповідно до статті 78 Цивільного процесуального кодексу України \~Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Вимоги до складення висновки експерта містяться в статті 102 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до частини сьомої якої у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У висновку експерта, наданому Суду ( пункт ІІІ,19 Рішення), не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Таким чином, цей висновок не відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, в зв`язку із чим Суд вважає, що його одержано із порушенням порядку, встановленого законом, а тому визнає цей висновок недопустимим доказом в цій справі. щодо первісного позову Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1225 ЦК України\~до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно зі\~статтею 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони, серед іншого, збудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно із висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 04 травня 2022 року у справі № 372/4235/19, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: -право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; -право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); -право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; -право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Суд бере до уваги вказаний висновок Верховного Суду, оскільки в цій справі також вирішується питання щодо визнання права на спадкування щодо об`єкту незавершеного будівництва. Таким чином, спадкоємці [PERSON] отримують в порядку спадкування, серед іншого, право на завершення будівництва, право на здачу та введення об`єкта в експлуатацію, а також як наслідок, після введення об`єкта в експлуатацію право реєстрації права власності на нерухоме майно та отримання свідоцтва про право власності. Одночасно визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, в тому числі в порядку спадкування, не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, відповідно до частини другої статті 331 Цивільного кодексу України право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо\~договором або\~законом передбачено\~прийняття нерухомого\~майна до\~експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини третьої статті 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Таким чином, виникнення права власності на спірне домоволодіння як об`єкт нерухомості можливе з моменту прийняття його до експлуатації та державної реєстрації. Відповідно, до спадкової маси після [PERSON] входить право власності на матеріали, обладнання, які були використані в процесі будівництва, а не право власності на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, ступінь готовності якого становить 95,76%. Суд не бере до уваги посилання Позивача на судове рішення у справі № 6-37цс13, оскільки в тій справі Верховним Судом України розглядалось питання щодо спору про поділ спільного часткового майна, а не про можливість визнання права власності на незавершений об`єкт будівництва. Право здачі та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності відноситься до спільного права всіх власників об`єкту нерухомості та є неподільним. Суд звертає увагу, що Позивачі звертались до компетентного органу із зверненням щодо прийняття до експлуатації домоволодіння, яким відмовлено у введенні в експлуатацію з підстав відсутності згоди всіх власників земельної ділянки на вчинення такої дії. Відповідно, у сторін виникає спір щодо реєстрації права власності на вже фактично збудований будинок, а не з приводу визнання права власності на незавершене будівництво житлового будинку. Таким чином, Суд вважає, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в позові. Вказаний висновок Суду згоджується із висновками, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18. Таким чином, Суд вважає, що відсутні підстави для визнання право власності на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку в порядку спадкування, а вирішення спору щодо введення об`єкту в експлуатацію поміж сторонами може бути вирішено в іншому порядку. щодо зустрічного позову про визнання недійним заповіту Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. \~Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним\~і відповідати\~його внутрішній\~волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається\~у письмовій\~формі,\~із зазначенням\~місця та\~часу його\~складення. Заповіт\~має бути\~особисто підписаний\~заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252\~цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в\~порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено, оскаржуваний заповіт відповідає вимогам статті 1247 Цивільного кодексу України, підписаний [PERSON] в присутності нотаріуса 16 липня 2021 року В той же день відомості про складення заповіту внесено до Спадкового реєстру, що підтверджується довідкою, наявною у спадковій справі. Відповідно частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем в установленому законодавством порядку не надано доказів на відсутності волевиявлення [PERSON] на складення заповіту. Чинне законодавство передбачає можливість проведення нотаріальної дії поза межами нотаріальної контори, в тому числі за місцем проживання особи, яка складає заповіт. Ймовірні висловлюння спадкодавцем бажання іншим чином розпорядитись спадщиною не спростовують можливості в подальшому змінити свою думку та укласти заповіт. Оскаржуваний заповіт відповідає вказаним вимогам законодавства, а Відповідачем не надано доказів протилежного на обгрунтування своїх доводів, в тому числі відсутні докази звернення Відповідача з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, якщо він вважає підпис в заповіті підробленим. В зв`язку із викладеним, відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. щодо зустрічного позову про визнання права власності на самочинно збудований будинок Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Спірний будинок\~розташований на\~земельній ділянціплощею 0,2305 га із кадастровим номером 2625882701:02:002:0006, власниками якої є Позивач-1, [PERSON] та Відповідач, які набули право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, визнання права власності на вказаний будинок в порядку статті 376 Цивільного кодексу України можливо у випадку спільного звернення всіх власників земельної ділянки та за умови, що це не порушуватиме права інших осіб. Відповідач є власником 1/3 частки, а не всієї земельної ділянки, на якій розташований будинок, в зв`язку із чим у нього відсутні підстави для визнання права власності на будинок як на об`єкт самочинного будівництва. \~ \~ \~ \~Відсутність звернення та згоди всіх власників земельної ділянки на визнання права власності на об`єкт як на об`єкт самочинного будівництва є самостійною підставою для відмови в позові, в зв`язку із чим Суд не надає оцінку доводам Відповідача, що будівництво здійснювалось за його кошти. VІI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати щодо сплати судового збору слід залишити на сторонах, що їх сплачували. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed