Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника, адвоката Левади Є.Л. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії померлої в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] на тимчасово окупованій території у м. Мелітополь, Запорізької області, померла її сестра [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Позивач звернулась до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо здійснення державної реєстрації смерті сестри, проте отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред`явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В жовтні 2024 року позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту смерті в порядку ст.317 ЦПК України. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.10.2024 року заяву позивача про встановлення факту смерті задоволено. Встановлено факт смерті [PERSON] . 01.11.2024 року, позивачу, на підставі рішення суду Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) було видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . За життя [PERSON] перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії. На момент смерті у [PERSON] залишились суми пенсії, які по незалежним від неї причинам не були нею отримані за життя. У зв`язку з чим, 05.11.2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цимбалюк К.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . При визначенні обсягу спадкової маси позивач повідомила нотаріусу про існування сум недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . На підставі цього нотаріус зробила запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач) для надання довідки про суми нарахованої, але недоотриманої пенсії [PERSON] . Згідно Довідки №12 від 15.01.2025 року, наданої відповідачем на запит нотаріуса, сума нарахованої, але недоотриманої пенсії [PERSON] становить 39 235 гривень 00 копійок. 05.05.2025 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (у вигляді недоотриманої пенсії) на загальну суму 39 235 грн. 00 коп. 06.05.2025 року позивач звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України та подала заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , яка увійшла до складу спадщини, проте 23.06.2025 року відповідачем було прийнято рішення № 923140820484, про відмову позивачу виплаті спадкового майна у вигляді суми недоотриманої пенсії за заявою від 06.05.2025 року, оскільки місце проживання померлої [PERSON] - місто Мелітополь Запорізької області, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Виплата пенсії [PERSON] призупинена з 01.07.2023 року. За життя отримувач пенсійних виплат [PERSON] до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталася. Додатково відповідач зазначив, що згідно ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію. Позивач не погоджується із даним рішенням та вважає його протиправним та таким, що порушує її майнові права. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ГУ ПФУ у Запорізькій області грошові кошти, у вигляді недоотриманої пенсії відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2025 року, зареєстрованого в реєстрі № 192, у розмірі 39\~235,00 грн. Ухвалою суду від 13.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи на 15.09.2025 року, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 22.08.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого, представник не погоджуючись із доводами викладеними у позові просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування якого зазначено наступне. [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фону України в Запорізькій області та отримувала пенсію. Виплата пенсії [PERSON] призупинена з 01.07.2023 у зв`язку з тривалим неотриманням пенсії, відповідно до пункту 16 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 30.0.1999 року № 1596. В подальшому, звернень від [PERSON] до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не надходило. [PERSON] померла [INFO] . Пенсіонерці [PERSON] у період з 01.07.2023 по 30.09.2024 (місяць смерті) пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки за життя за поновленням виплати пенсії вона не зверталась. [PERSON] з моменту припинення нарахування пенсії, тобто з 01.07.2023 по день смерті, не зверталася до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, тому за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 (місяць смерті) управління їх не нараховувало. Отже, проводити виплату недоотриманої пенсії немає законних підстав. Таким чином, підстави для виплати не нарахованої та неотриманої пенсії [PERSON] у позивача відсутні, оскільки пенсія за вказаний період взагалі не нараховувалась. 01.09.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої, представник наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 15.09.2025 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання 13.10.2025 року не з`явились, просили розгляд справи проводити без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають. Під час судового засідання 13.10.2025 року представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні 13.10.2025 року судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 17.10.2025 року. У судове засідання 17.10.2025 року сторони не з`явилися. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247\~Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріли справи, вислухавши пояснення позивача, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 19.12.1972 року та серії [NUMBER] від 02.04.1973 року, батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.1994 року, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.2011 року, після розірвання шлюбу з [PERSON] , [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2011 року, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже, судом встановлено, що [PERSON] є сестрою заявника [PERSON] . [PERSON] , померла на тимчасово окупованій території, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] виданим територіальним відділом РАЦС міста Мелітополя і Мелітопольського району Управління РАЦС Запорізької області 09.10.2024 року. В жовтні 2024 року позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.10.2024 року по справі № 2- о/754/557/24 заяву позивача про встановлення факту смерті задоволено. Встановлено факт смерті [PERSON] . 01.11.2024 року, позивачу, на підставі рішення суду Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) було видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . Відповідно до вищевказаного свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Мелітополь, Запорізької області. Як зазначає позивач, за життя [PERSON] перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії. На момент смерті у [PERSON] залишились суми пенсії, які по незалежним від неї причинам не були ним отримані за життя. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №79015653, 05.11.2024 року була проведена реєстрація спадкової справи №73236895 (номер спадкової справи у нотаріуса 11/2024), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цимбалюк К.В., спадкодавець [PERSON] . Враховуючи вищевказане, 05.11.2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цимбалюк К.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Згідно довідки №12 від 15.01.2025 року, наданої відповідачем на запит нотаріуса вбачається, що залишок нарахованих, але не виплачених коштів за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 становить 39\~235,00 грн. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81047493 від 05.05.2025 року була проведена реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно з яким, спадкодавцем є [PERSON] , спадкоємцем є [PERSON] (за другим ступенем спорідненості), до складу спадкового майна входить, зокрема кошти, а саме: недоотримана пенсія за період з 01.07.2023 року по 30.09.2024 року у розмірі 39\~235,00грн. Отже, 05.05.2025 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (у вигляді недоотриманої пенсії) на загальну суму 39 235 гривень 00 копійок. 06.05.2025 року позивач звернулась до територіального управління пенсійного фонду України із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. За результатом розгляду заяви 23.06.2025 року відповідачем було прийнято рішення №923140820484, про відмову позивачу у виплаті спадкового майна у вигляді суми недоотриманої пенсії за заявою від 06.05.2025 року. В обґрунтування прийнятого рішення зазначено наступне: згідно матеріалів електронної пенсійної справи фактичне місце проживання померлої [PERSON] , - місто Мелітополь Запорізької області, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Виплата пенсії [PERSON] призупинена з 01.07.2023 року, у зв`язку з надходженням до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області списків з банку пенсіонерів, які не одержували пенсію більше, як один раз на рік, згідно пункту 16 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596. Пенсія [PERSON] з 01.07.2023 року не нараховувалась та не виплачувалась. За життя отримувач пенсійних виплат [PERSON] до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталася. Додатково зазначено, що згідно ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно що б спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Крім цього, за правилами ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. З матеріалів справи слідує, що за життя сестра позивача, яка померла [INFO] , недоотримала пенсію у розмірі 39 235,00 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набула право на отримання не виплаченої пенсії. Як встановлено матеріалами справи, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 39235,00 грн. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, на переконання суду, право позивача на одержання недоотриманої пенсії після смерті сестри відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, так як у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. У постанові від 27.11.2019 року у справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд дійшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , має право на отримання невиплачених пенсійних виплат, на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Твердження відповідача про те, що пенсіонеру [PERSON] у період з 01.07.2023 по 30.09.2024 пенсія не нараховувалася, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 05.05.2025 приватним нотаріусом, у якому зазначено, що [PERSON] успадкувала право на недоотриману пенсію у сумі 39\~235,00 грн., належних спадкодавцеві, що підтверджується довідкою №12 від 15.01.2025 року про наявність недоотриманої пенсії у зазначеному розмірі, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі. Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини. Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019. Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши у сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач просив не стягувати з відповідача понесені судові витрати, суд вважає за можливе залишити понесені судові витрати за позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved