Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , посилаючись на те, що 21.08.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 21.08.2024-100001876 від 21.08.2024 року. 21.08.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 21.08.2024-100001876 від 21.08.2024 року. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором № 21.08.2024-100001876 в розмірі 8925 грн., з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2940 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками, 735 грн. сума за нарахованою комісією, 1750 грн. сума за нарахованою неустойкою, ці обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст.280\~ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п.3 ст.211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст.280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 21.08.2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 21.08.2024-100001876 від 21.08.2024 року. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором № 21.08.2024-100001876 в розмірі 8925 грн., з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2940 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками, 735 грн. сума за нарахованою комісією, 1750 грн. сума за нарахованою неустойкою Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1 та 2 ст.512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором № 21.08.2024-100001876 в розмірі 8925 грн. Отже, судом було встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] . Представник позивача вказує, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором та договором позики належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, позикою та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитними договорами та договором позики. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за кредитним договором та договором позики. Згідно зі ст.525, 526, 530\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договорів є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629\~ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А отже, встановлено що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми неустойки (штрафу) за договором № 21.08.2024-100001876 від 21.08.2024 в розмірі 1750 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню частково. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial