Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за Договором кредитної лінії № 759544390 від 07.02.2023 року у розмірі 48\~612,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн. - тіло кредиту, 38\~612,00 грн. - проценти за користування кредитом, а також понесені судові витрати, мотивуючи заявлені вимоги тим, що позивач є новим кредитором за Договором кредитної лінії № 759544390 від 07.02.2023 року, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , за яким у останньої виникла заборгованість. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію зазначеної ухвали направлено судом на адресу місця реєстрації відповідачки, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачкою подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, згідно зі ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 07.02.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний Договір №759544390, який був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором MNV2Q82T, на підставі якого вона отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (з додатковими угодами), відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором № 759544390 від 07.02.2023 року. 30.10.2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором № 759544390 від 07.02.2023 року. 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором № 759544390 від 07.02.2023 року. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав; судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц). Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17 зазначив, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Так, з матеріалів справи вбачається, що Договір № 759544390 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 07.02.2023 року, а Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року, тобто на момент укладення вказаного договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу від 28.11.2018 року. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] як боржника у зобов`язанні не набуло, то таке право не було передане цим товариством на підставі Договору факторингу № 30/1023-1 від 30.10.2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, не передало таке право вимоги позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року. При цьому суд вважає, що посилання позивача на продовження строку дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковими угодами не спростовує необхідності чіткого визначення предмета договору на момент його укладення, адже правочин є укладеним лише за умови досягнення згоди щодо усіх його істотних умов, однією з яких є предмет договору. Отже, ТОВ «ФК «ЕЙС» не є належним позивачем у спірних правовідносинах. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). Таким чином, у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed