Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 жовтня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 725799, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти. Вказаний договір відповідач підписала особисто та підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Всупереч умовам договору кредиту, відповідач не виконав свого зобов`язання, щодо погашення заборгованості та має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором споживчого кредиту № 725799 від 11.10.2021 року у загальгому розмірі 67422,37 грн, з яких: 29217,59 грн заборгованість за тілом кредиту, 38204,78 грн заборгованість за відсотками. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 2808-23 у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до боржника за договором споживчого кредиту № 725799 від 11.10.2021 року. Оскільки добровільно відповідач заборгованість не погашає, тому позивач просить стягнути її в судовому порядку, а також судовий збір та витрати по правовій допомозі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» в\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~в позовній\~заяві позовні\~вимоги підтримав\~у повному\~обсязі та\~просив розглядати\~справу без\~участі представника\~позивача при\~цьому представник\~надав згоду\~на ухвалення\~заочного рішення\~у справі\~у разі\~неявки відповідача\~в судове\~засідання (а.с.8). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду заяв чи клопотань не надійшло. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~ст. 280 ЦПК України,\~оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Цивільний кодекс України\~у статтях\~3,\~6,\~203,\~626,\~627\~визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~статті 628 ЦК України\~встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За змістом ч.2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 725799, за умовами якого кредитодавець надає позичальникові на умовах, передбачених договором, грошові кошти (Кредит) у кредит у сумі 37500,00 грн гривень шляхом перерахування позичальнику на строк 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 11.10.2024 року (включно) (п.1.4. Договору) (а.с.16-18). Власноручним підписанням договору відповідач, підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Даний Кредитний договір підписаний відповідачем власноручно. Пункт 1.5. Кредитного договору передбачає, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно до п.1.7 Кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 190,09 % річних, відповідно п. 1.8 орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 112023,27 грн. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання) у розмірі\~30000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству у будь який спосіб: у розмірі 7500,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобовязаня з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору (п.2.1). Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконує свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором (Графіком платежів). Також, 11 жотвня 2021 року [PERSON] власноручно підписала Заяву-анкету у ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка містить її контактну інформацію, та якою вона приєдналась до публічної пропозиції ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (а.с.20). З Паспорта споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою 11.10.2021 року власноручно, вбачається, що він містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше (а.с.21-22). Із змісту таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка підписана власноручно позичальником, слідує, що в них наявна інформація про дату видачі кредиту, кількість днів у розрахунковому періоді та види платежів за кредитом (а.с.19). Таким чином, з наведеного вище вбачається, що між сторона укладений кредитний договір, який за своєю суттю є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України. З платіжного доручення №10194 від 11.10.2021 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» вбачається, що на картку [PERSON] 11.10.2021 року було перераховано грошові кошти в сумі 30000,00 грн, призначення платежу: видача від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредиту [PERSON] ІПН [NUMBER] , кредитний договір №725799 від 11.10.2021 року (а.с. 30 зворот). Отже, умови Кредитного договіру позивачем виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на банківську карту. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Також, судом встановлено, що 28 серпня 2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено договір факторингу №2808-23 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с. 24-29). Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом \~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов зазначеного договору факторингу п.4.1 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру права вимоги у формі наведеної в Додатку №1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділ 3 Договору. З витягу з Додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року вбачається, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало позивачу право вимоги за кредитним договором №725799 від 11.10.2021 року, укладеного з [PERSON] (а.с. 12). 28 серпня 2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» підписано акт приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року (а.с. 9 зворот). За відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сплатило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» грошові кошти в сумі 1648712,45 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №4565 від 28.08.2023 року (а.с.33 зворот). Крім того, сторона позивача 31 липня 2024 року за вих. №3216603024-АВ направила відповідачу [PERSON] досудову вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 67422,37 грн (а.с.32). Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч.1\~ст.20 ЦК України\~особа право на захист здійснює на свій розсуд. Згідно із ч.3\~ст.13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не виконала умови Кредитного договору щодо погашення щомісячних платежів та припустилася заборгованості, яка згідно розрахуноку позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором №725799 від 11.10.2021 року 28.08.2023 рік становить 67422,37 рн, де 29217,59 грн заборгованість за тілом кредиту та 38204,78 грн заборгованість за відсотками, при цьому, відповідач не надав доказів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості у добровільному порядку, а позивач набув права вимоги за договором факторингу на вказану заборгованість 28.08.2023 року, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення з відповідача заборгованісті за вказаним вище договором у загальному розмірі 67422,37 грн у повному обсязі. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно статті 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно ч.8 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи: - договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі директора Романенка М.Е. та адвоката Лівак Іванни Миколаївни. Вартість послуг, що надається визначається згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.7 договору (а.с. 13 зворот - 15). - додаткову угоду №725799 від 30.05.2025 року до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року. Відповідно якої, адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з Чернуха Людмили Володимирівни, також погоджено порядок здійснення розрахунків (а.с.30). - детальний опис робіт (наданих послуг) від 30.05.2025 року, виконаних адвокатом Лівак І.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги (а.с.13). З якого вбачається, що адвокатом надавалися такі послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 год (2250,00 грн), складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звзяку із розглядом справи, позивач 3 год (3000,00 грн) та формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 год (750,00 грн). Загальна сума 6000,00 грн. - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВА №841 адвоката Лівак Іванна Миколаївна (а.с.34). Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Позивачем обґрунтовано підстави понесених ним витрпт на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно до змісту п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, до яких також відносяться судові витрати на правничу допомогу, у разі задоволення позову - покладаються на відповідача. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Отже враховуючи, що стороною позивача документально доведено, що ними понесені витрати на правову допомогу, виходити з встановленого у самому договорі та додатку до нього розміру та порядку обчислення таких витрат, на думку суду, розмір витрат сторін на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін, клопотання про зменшення цих витрат відповідачем не заявлено, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в сумі 6000,00 грн. Також на підставі\~ч.1 ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий зібір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved