Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У травні 2025 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі позивач, АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 182224,28\~грн заборгованості за кредитним договором, а також 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначило, що 30 червня 2023 року між позивачем АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~22035000616488, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти для цілей рефінансування та на споживчі потреби. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором. Відповідно до пунктів 1.2 та 5.1 Кредитного договору окрім задоволення споживчих потреб, кредитні кошти надавались відповідачу з метою погашення заборгованості [PERSON] за іншим кредитним договором №\~22032000570237, який було укладено між Банком та відповідачем 14 лютого 2022 року. Погашення заборгованості за кредитним договором №\~22032000570237 було здійснене шляхом одночасного договірного списання боргу з поточного банківського рахунку відповідача [NUMBER] , та зарахування на вказаний рахунок передбаченої Кредитним договором від 30 червня 2023 року суми кредиту у сумі 157622,90 грн. Таким чином, Банк виконав зобов`язання з надання кредитних коштів та рефінансування кредитної заборгованості. Однак, [PERSON] як позичальник свої обов`язки за Кредитним договором не виконував протягом тривалого проміжку часу, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 13 березня 2025 року становить 182224,28 грн та складається з залишку простроченої заборгованості у сумі 137697,36 грн, 44524,83 грн залишку прострочених комісій. Ухвалою від 04 липня 2025 року суд відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився; про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином; із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час \~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Суд установив, що 30 червня 2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали договір №\~22035000616488, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 157622,90 грн зі строком кредитування 96 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 30 червня 2031 року, щомісячною комісією за обслуговування кредиту 1,50% від суми кредиту, процентною ставкою за користування кредитом, яка нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,00 % річних. На підтвердження заборгованості за кредитним договором позивач надав виписку по особовому рахунку та розрахунок заборгованості за договором №\~22035000616488 від 30 червня 2023 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та клієнтом [PERSON] , станом на 13 березня 2025 року, відповідно до якого загальний залишок заборгованості за кредитом становить 182224,28 грн та складається з залишку простроченої заборгованості у сумі 137697,36 грн та 44524,83 грн залишку прострочених комісій. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитний ліміт на відкритий поточний рахунок відповідачу, а у останнього виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання цього кредитного ліміту, та повернути кредит. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову. Окрім того, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved