Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаною вище заявою, в якій просить: видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців. В обґрунтування заяви вказує, що вона проживає у будинку, [ADDRESS] , титульним власником якого є її чоловік [PERSON] . [PERSON] систематично влаштовує сварки та скандали, висловлюється нецензурними словами в її адресу, погрожує фізичною розправою, вчиняє домашнє насильство щодо неї. Вона неодноразово зверталась із заявами в правоохоронні органи оскільки така поведінка [PERSON] є постійною і мінятися останній не має наміру. На неодноразові зауваження, прохання припинити протьиправні дії, останній не реагує. Усі ці діяння негативно впливають на її психологічне та фізичне здоров`я та змушують її щоденно боятися за свою безпеку та життя оскільки існують ризики продовження у майбутньому домашнього насильства [PERSON] у будь-якому його прояві. За порушення [PERSON] правил співжиття та громадського порядку, він двічі притягався до адміністративної відповідальності (справа № 442/7766/22 від 26.12.2022 та № 442/5206/25 від 24.07.2025). Однак, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, [PERSON] і надалі продовжує влаштовувати сварки та конфлікти, чим робить неможливим для заявниці проживання з ним в одному будинку. Просить заяву задоволити. Ухвалою від 30.09.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 10.10.2025. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просить таку задоволити, оскільки [PERSON] ображає її довірительку, застосовує фізичне та психологічне насильство. [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, пояснив, що не вчиняє стосовно дружини жодного насильства. Якщо задоволити цю заяву та винести обмежувальний припис то він опиниться на вулиці, оскільки це його єдине житло. Заслухавши думку представника заявника та зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають за однією адресою. [PERSON] постановами Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/7766/22 від 26.12.2022 та № 442/5206/25 від 24.07.2025, притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до частини першої\~ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи(п. 9 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до\~ст.26\~Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1)постраждала особа або її представник; 2)у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3)у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи-опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2)усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч.8\~ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно положень глави\~13\~Розділу\~IV ЦПК України\~справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2\~ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. За таких обставин, положеннями чинного\~ЦПК України\~чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування. Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). У справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19) Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2019 року, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, вказав, що звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В обґрунтування вимог заяви, заявниця покликається на те, що\~\~ [PERSON] постійно вчиняє відносно неї дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, фізичним насильством. Однак, матеріали справи не містять доказів систематичності вчинення домашнього насильства, а відтак доказів які б підтверджували факти вчинення [PERSON] домашнього насильства, або того, що він є беззаперечним кривдником, суду не надано. Відтак, у зв`язку із відсутністю доказів, які б підтверджували вище наведені обставини, суд вважає, що підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків систематичного домашнього насильства відносно заявниці, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Outcome: dismissed