Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова із даним позовом, з якого вбачається, що 13.03.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 650025481 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 13.03.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12300,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заяві при укладенні кредитного договору. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 58117,50 грн за кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024, яка складається з наступного: 12300,00 грн. - заборгованість по кредиту; 45817,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.07.2025 було відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в спрощеному порядку з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, 04082, Київ, Україна, вул. Автозаводська 54/19) письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме інформацію про: емітування на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжної картки [NUMBER]; факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER], у період з період з 13.03.2024 - по 18.03.2024 у сумі 12300,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 13.03.2024 по 18.03.2024 у сумі 12300,00 грн надати: первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). На виконання ухвали суду Акціонерне товариство Комерційний банк «Універсал Банк» 10.07.2025 надіслало інформацію, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . За період з 13.03.2024 по 18.03.2024 на вказану платіжну картку було зараховано платіж у сумі 12300,00 грн. (а.с.122-123) Крім того, банком надано рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , що належить [PERSON] за вищевказаний період. (а.с.124-127) 08.09.2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про зупинення розгляду справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, яке було отримано суддею 15.09.2025. На обґрунтування клопотання вказав, що він проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та є безпосереднім учасником бойових дій, позбавлений можливості приймати участь у справі та подавати заяви, клопотання. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23.09.2025 У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі № 642/3701/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Судове засідання відкладено на іншу дату, а саме на 15 жовтня 2025 року. Також 12.09.2025 від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив врахувати надані пояснення та відмовити ТОВ «ФК «ЕЙС» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судові витрати покласти на позивача. На обгрунтування відзиву вказано, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Також вказує на неукладеність оспорюваного правочину, оскільки кредитний договір від 13.03.2024 № 650025481 з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", в тому числі в електронній формі, зокрема в контексті стягнення з нього процентів та інших платежів по цьому кредиту. Звертає увагу, що безпідставними є заявлені позивачем вимоги про стягнення процентів у сумі 11131,5 грн. (45817,50 грн. - 34686,00 грн.), і просить відмовити в задоволенні цих вимог, захистивши права як споживача, оскільки ця сума процентів істотно перевищує розмір процентів, на який міг би розраховувати пересічний споживач при укладенні подібного договору. 16.09.2025 від представника позивача Полякова О.В. надійшла відповідь на відзив, в якому представник просив позов задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування вказано, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.Одноразовий персональний ідентифікатор № YNKA направлено Відповідачу 13.03.2024 о 14:37:52 на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № YNKA введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 13.03.2024 о 14:38:15.Також, 13.03.2024 о 14:38:15 р. [PERSON] шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 9987 підписав Паспорт споживчого кредиту, згідно якого 13.03.2024 р. Відповідачу надано кредит у сумі 12 300,00 грн. В подальшому представником позивача Поляковим О.В. 16.09.2025 були уточнені вимоги та викладено в остаточній редакції, згідно яких просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024 у розмірі 41 758,50 грн (сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім гривень 50 копійок). Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, Відповідач [PERSON] в судове засідання 15.10.2025 також не з`явився, був повідомлений належним чином про дату і час розгляду справи. Будь-яких клопотань чи заяв до суду не надходило. Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.03.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір №650025481 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, а саме за допомогою одноразового ідентифікатора YNKA-9987, на суму 12300,00 грн. (а.с.40-50) Відповідач перед укладенням кредитного договору з метою отримання кредиту за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника; заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані,а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів, місце реєстрації/проживання, суму кредиту (12300,00 грн) (Додаток № 5); ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 4), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка проводить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Правилами до кредитного договору передбачено, що позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідного до п.п. 2.1. кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати відповідачу кредит в розмірі 12300,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором . Договір набирає винності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п.11.1 Договору). Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора YNKA-9987. Отже, заповненням заявки на отримання грошових коштів в кредит від 13.03.2024 відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем також надано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №650025481 від 13.03.2024 року. (а.с.38-39) Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу 13.03.2024, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 12300,00 грн, на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку сам відповідач [PERSON] вказав у заявці при укладенні кредитного договору № 650025481, що також підтверджується наданою інформацією АТ «Універсал Банк» згідно якої на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . За період з 13.03.2024 по 18.03.2024 на вказану платіжну картку було зараховано платіж у сумі 12300,00 грн. (а.с.122-123) Крім того, банком надано рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , що належить [PERSON] за вищевказаний період. (а.с.124-127) Таким чином, вищезазначені докази в їх сукупності, зокрема: платіжне доручення №07c96b5a-95a2-4d27-9c19-69004265ead5 від 13.03.2024, документ, виданий та підписаний первинним кредитором та вищезазначена виписка від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» по рахунку відповідача [PERSON] , свідчать про те, що відповідач 13.03.2024 року отримав зазначені кредитні кошти за договором кредитної лінії № 650025481 від 13.03.2024 у розмірі 12 300,00 грн., тобто кредитодавець ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» належним чином виконало свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Тому, суд вважає доведеним факт перерахування коштів (тіла кредиту) первісним кредитором відповідачу [PERSON] згідно умов кредитного договору та погодження між ними всіх істотних договірних умов, та в цій частині відхиляє доводи відповідача викладені ним у відзиві на позовну заяву. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, суд зазначає наступне. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. (а.с.85-90_ Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору закінчується 28.11.2019. Відповідно до п.8.6 додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. 28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін. 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 . При цьому всі інші умови договору залишились без змін. (а.с. 91-95) Відповідно до пункту 8.2 викладеного у Договорі факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 укладено Додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2022. При цьому всі інші умови договору залишились без змін. (а.с. 96) 31.12.2022 укладено Додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2023. При цьому всі інші умови договору залишились без змін. 31.12.2023 укладено Додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2024. При цьому всі інші умови договору залишились без змін. (а.с. 97) Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за вдповідним реєстром права вимоги. 19.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (укладено Договір факторингу № 19/1224-01. (а.с. 77-80) 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за вищевказаним договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58 117,50 грн. Враховуючи те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано витяг з реєстру юоржників, що містить лише дані відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1.1. за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Згідно Реєстру боржників від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024 на загальну суму 58117,50 грн. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Акту прийому-передачі реєстру то позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», тому відхиляє доводи відповдіача [PERSON] викладені у відзиві на позовну заяву стосовно недоведеності переходу права вимоги. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за Кредитним договором [PERSON] порушує взяті на себе зобов`язання за цим договором. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо нарахованої суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: В період з 13.03.2024 по 12.04.2024 - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою, тобто: 12 300,00 грн. (тіло Кредиту)*1,70/100 = 209,10 грн. в день (пункт 8.5.1. Договору). В подальшому, оскільки Відповідач борг не погасив, з 13.04.2024 по 14.05.2024 нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою, тобто: 12 300,00 грн. (тіло Кредиту)*2,50/100 = 307,50 грн. в день (пункт 8.3. Договору). 14.05.2024 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 284 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились відповідно до Базової процентної ставки до 09.08.2024 включно. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Посилання відповідача на ту обставину, що 22.11.2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року. Даним Законом, серед іншого були внесені зміни в Закон України "Про споживче кредитування". Так, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено частиною 5 такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%", є помилковим. Згідно прикінцевим положенням п. 17 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Відповідно до картки документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили - 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %. На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Оскільки в розрахунку після 120 днів застосовується процентна ставка 2,50%, в подальшому позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог. Таким чином відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: В період з 13.03.2024 по 12.04.2024 - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою, тобто : 12 300,00 грн. (тіло Кредиту)*1,70/100 = 209,10 грн. в день, що за 30 днів становить 6 273,00 грн. В період з 13.04.2024 по 22.04.2024 нарахування процентів здійснювались Базовою процентною ставкою, тобто : 12 300,00 грн. (тіло Кредиту)*2,50/100 = 307,50 грн., що за 10 днів становить 3075,00 грн. У період з 23.04.2024 по 09.08.2024 нарахування процентів має здійснюватися наступним чином: 12 300,00 грн. (тіло Кредиту)*1,5(процентна ставка)/100 = 184,50 грн. в день, що за 109 днів становить 20 110,50 грн. Отже, позивачем заявлена вимога про стягнення 41758,50 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». Підсумовуючи, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024 становить 41758,50 грн, яка складається з: 12300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29480,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідач власного контррозрахунку під час розгляду справи не надав. Отже, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором № 650025481 від 13.03.2024, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за цим договором у розмірі 41758,50 грн. Доводи відповідача не є достатніми, належними та не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Що стосується заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved