Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У червні 2025 року позивач подав через систему «Електронний суд» до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вказаний позов, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором надання грошових коштів у позику від 30.01.2024 № 2875580124 у розмірі 15\~830,00 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30 січня 2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 2875580124, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентної ставки у розмірі 2,5 % на день. Договір між сторонами укладено у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 15\~830,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 830,00 грн заборгованість за процентами,\~яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09\~липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 12 вересня 2025 року 09-00 год. У подальшому судове засідання відкладено на 16 жовтня 2025 року 10-00 год. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. До суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач не подавав до суду. З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 30 січня 2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №\~2875580124, який підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором r8kwsx1gf (а. с. 22-25). Відповідно до умов договору товариство надало позичальнику кредит у сумі 2000,00 грн строком на 30 днів (дата повернення позики 29.02.2024), а позичальник зобов`язувався одержати та повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктом 1.5 договору передбачено, що на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99 % (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова фінанс», правил акції ТОВ «Іннова фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. Положеннями п. 1.5.1 договору передбачено, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п. 1.2 цього договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова фінанс», правил акції ТОВ\~«Іннова фінанс» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка з розрахунку 2,5 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. У розділі 4 договору сторони передбачили умови пролонгації строку позики. Так, відповідно до п. 4.1, 4.2 договору позичальник має право продовжити строк користування позикою. У випадку ініціювання позичальником прологації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. За змістом п. 4.5 договору, після кожного продовження строку позики змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата терміну дії договору на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгацій на електронну адресу позичальника, яку він зазначив як контактну при реєстрації на сайті, та/або в особистому кабінеті та/або смс-повідомленням товариство направляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію, що містить інформацію щодо: нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до моменту повернення позичальником (п. 4.6 договору). Згідно із п. 4.7 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію необмежену кількість разів. Пунктом 4.9 договору передбачено, що продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 19752-1354-84634397 від 30.01.2024 на картку [NUMBER] перераховано кошти в сумі 2000,00 грн, платник ТОВ «Іннова фінанс» (а. с. 28 зворот). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №\~2875580124 від 30.01.2024 станом на 19 червня 2025 року заборгованість [PERSON] становить 15 830,00 грн, з яких: 2000,00 грн за кредитом; 13\~830,00 грн за процентами (а. с. 45-55). Як убачається зі змісту вказаного документа, розрахунок заборгованості здійснено за період з 30 січня 2024 року по 19 червня 2025 року. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.\~3 ст. 215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Як установлено судом, за умовами укладеного між сторонами договору надання грошових коштів у позику № 2875580124 від 30 січня 2024 року, ТОВ\~«Іннова фінанс» надало позичальнику суму позики на 30 днів, а останній зобов`язувався повернути її в повному обсязі 29 лютого 2024 року. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за процентами у розмірі 13\~830,00 грн, яка нарахована за період з 30.01.2024 по 19.06.2025 включно. Обґрунтовуючи правомірність нарахування процентів за кожен день користування позикою, позивач у позовній заяві посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, в якій зазначено, що в кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом (п. 121 постанови). Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту у договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів (п. 122 постанови). Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п. 123 постанови). Разом з цим суд не погоджується з доводами позивача в цій частині, оскільки в договорі надання грошових коштів у позику № 2875580124 від 30 січня 2024\~року сторони передбачили строк користування позикою, який становить 30\~днів (дата повернення позики 29.02.2024). Нарахування процентів поза межами користування позикою виходить за межі строку користування позикою, встановленого договором. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ініціювання позичальником питання щодо пролонгації строку користування позикою, зокрема, позивачем до позовної заяви не додано додаткових угод, укладення яких є обов`язковим для продовження строку позики, що передбачено розділом 4 договору. При цьому автопролонгації строку позики, тобто на підставі фактичного користування позичальником сумою позики - умовами договору не передбачено. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 2000,00 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5 % за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача [PERSON] за відсоткам за договором надання грошових коштів у позику № 2875580124 від 30\~січня 2024 року становить 1500,00 грн (50,00 грн (2000,00 грн х 2,5%) х 30 днів). Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн та процентів за користування позикою в розмірі 1500,00 грн, а всього у розмірі 3500,00 грн. Підстав для стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 12\~330,00 грн суд не вбачає, вважає позов у цій частині недоведеним і необґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 15\~830,00 грн, а суд задовольнив позов у розмірі 3500,00 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 22,10\~%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 535,35 грн.

Outcome: partial