Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов`язати Компаніївський відділ державної виконавчої служби зняти арешт із житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений на [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника АА №095206 від 29 червня 2005 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою:- [ADDRESS] та належить їй на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. З [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1980 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, де їй стало відомо, що на майно [PERSON] , в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] , який належить їй, накладено арешт Компаніївською державною виконавчою службою Кіровоградської області на підставі постанови про арешт боржника АА №095206 від 29 червня 2005 року та оголошено заборону на його відчуження. Позивач є одноосібним власником вказаного житлового будинку. З постанови про арешт майна боржника від 29.06.2005 р. вбачається, що з [PERSON] на користь держави стягнуто штраф в сумі 901 грн. та виконавчий збір 90,10 грн., накладено арешт на все його майно. Але [PERSON] був лише зареєстрований за вказаною адресою, але не був його власником. Виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно, на даний час не існує, оскільки знищено за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що вона є одноосібним власником житлового будинку по [ADDRESS] , просить задовольнити позов, скасувати арешт із вказаного житлового будинку, оскільки подальше існування зазначеного обтяження обмежує права позивачки на вільне володіння та розпорядження належним її майном, й можливість скасування такого арешту в позасудовому порядку відсутня. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач І, відповідач ІІ до судового засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзиву на позов не надали, будь-яких заяв, клопотань до суду не заявляли. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалося. На підставі ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності відповідача та відзиву на позов від нього не надійшло, тому суд відповідно до ст.\~280\~ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1/2 частки житлового будинку, виданого Компаніївською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 11 вересня 1998 року за р.№594 та 1/2 частки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Компаніївською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 27 липня 1999 року №616, які зареєстровані ОКП «Кіровоградське БТІ», реєстрова книга №9, запис №1203 (а.с.13-15). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 433704170 від 02.07.2025 року, відносно житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , наявна заборона відчуження згідно постанови про арешт майна боржника АА№095206 від 29.06.2005 року Компаніївської державної виконавчої служби. (а.с.16). Із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження Відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції від 29.06.2005 року вбачається, що при примусовому виконанні постанови б/н від 22.04.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 901,00 грн. та виконавчого збору 90,10 грн., з метою забезпечення виконання виконавчого документу та запобігання здійснення можливості відчуження майна боржником на яке можливо звернути стягнення, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , й заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] (а.с.32). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2023 року, [PERSON] , який за життя був чоловіком позивачки з 29.11.2025 р., помер [INFO] (а.с.11,12). Із листа Компаніївського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 5459 від 11.07.2025 року слідує, що згідно перевірки даних в Автоматизованій системі виконавчого провадження, інформація про виконавчі провадження сторонами за якими є [PERSON] та [PERSON] відсутня. Також роз`яснено, що питання про зняття арешту з майна, що належить [PERSON] , може бути вирішено лише в судовому порядку (а.с.17). Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.\~ Як вбачається з ч.ч. 1, 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У випадках, крім зазначених в ч.4 ст. 59 вказаного закону, арешт може бути знятий за рішенням суду. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №658/715/16-ц, зазначено, що інші особи, які є власниками (володільцями) майна, і які вважають, що майно на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У п. 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З наведеного слідує, що накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності виконавчого провадження, обмежує права позивача щодо здійснення ним права власності. \~ \~ \~ \~Докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна, матеріали справи не містять. Позивач [PERSON] є єдиною власницею будинку з 1999 р. й накладення арешту на будинок пов`язано з її померлим чоловіком [PERSON] , який власником будинку не являється. Виходячи з вищевикладеного, наявність арешту (обтяження), накладеного на будинок, порушує право позивача, як власника майна, на реалізацію своїх майнових прав, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Підстав для продовження заборони відчуження майна позивача суд не вбачає, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - шляхом скасування (зняття) заборони з житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: partial