Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

25.03.2025 Виконком Тернівської районної у місті ради (місто Кривий Ріг Дніпропетровської області) звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідачки до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2025 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що про родину [PERSON] службі у справах дітей виконкому районної у місті ради стало відомо на початку січня 2022 з повідомлення, яке надійшло від Криворізької гімназії №110 Криворізької міської ради, учнем якої є [PERSON] . У повідомленні було зазначено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, вітчимом та старшим братом за адресою: [ADDRESS] у трикімнатній квартирі, ден санітарно-гігієнічний стан помешкання у незадовільному стані. Мати не виконує свої батьківські обов`язки, немає впливу на виховання та навчання сина, вживає алкогольні напої, не працює, дитина не забезпечена достатньо їжею та одягом відповідно до сезону. Зовнішній вигляд хлопця неохайний, речі брудні, мають сильний запах сигарет. Соціальним педагогом, класним керівником та фахівцем з соціальної роботи було здійснено неодноразові виходи в родину Відповідачки, але остання двері не відчиняє, на залишені повідомлення про необхідність з`явитися до школи, не реагує. Спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради також неодноразово здійснювалися виходи за адресою місця проживання родини Відповідачки, але жодного разу до помешкання потрапити не вдалося, оскільки двері ніхто не відчиняв. На залишені повідомлення про необхідність термінового візиту до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради Відповідачка не реагує. Зважаючи на вищевикладене, 26.01.2022 неповнолітнього [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. З метою підвищення виховного потенціалу Відповідачки та охоплення родини соціальними послугами, службою у справах дітей були направлені листи до Криворізького міського центру соціальних служб для здійснення супроводу даної родини. Відповідно до інформації наданої Криворізьким міським центром соціальних служб, фахівці центру неодноразово здійснювали виходи за адресою місця проживання родин [PERSON] , але вдома відповідачки не було, на чисельні телефонні дзвінки вона не відповідала, у зв`язку з чим охопити сім`ю соціальним супроводом було не можливо. Провести профілактичну роботу з Відповідачкою було складно, оскільки вона на контакт зі спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради, фахівцями центру соціальних служб та адміністрацією навчального закладу, де навчається хлопчик, не йшла, ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінювала. Зважаючи на те, що Відповідачка продовжувала ухилятися від виконання батьківських обов`язків, спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради на адресу ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області направлялися рішення щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Відповідачка тричі притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, але позитивних змін в родині так і не відбулося. Відповідачка не здійснює належного матеріального забезпечення дитини, не працює, не створює належних умов для виховання і розвитку хлопця, не піклується про фізичне здоров`я сина, не займається його лікуванням, декларацію з лікарем-педіатром не уклала, внаслідок чого [PERSON] не отримує належного медичного лікування, що веде до загрози життю та здоров`ю хлопця. Так Відповідачка після смерті батька дитини не оформила пенсію по втраті годувальника, чим грубо порушує права дитини. Відповідно до характеристик наданих Криворізькою гімназією № 110 Криворізької міської ради, [PERSON] проживає на дві родини: з Відповідачкою та старшим братом за адресою: [ADDRESS] та у бабусі за адресою: [ADDRESS] . Санітарно - гігієнічний стан квартир незадовільний, мати не виконує батьківські обов`язки належним чином, не забезпечує дитину їжею та одягом. Зовнішній вигляд хлопчика неохайний, речі брудні, не випрані, мають сильний запах сигарет. [PERSON] постійно хворіє, оскільки Відповідачка не займається його лікуванням, дитина знаходиться постійно в недолікованому стані. Малолітній [PERSON] більшість часу проживає з бабусею, [PERSON] , яка є людиною похилого віку. [PERSON] піклується про [PERSON] , забезпечує його їжею. Зі слів бабусі Відповідачка не працює, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, зловживає спиртними напоями, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини та спосіб його життя, та навіть не знайшла часу для звернення до Управління Пенсійного фонду України з метою оформлення пенсії по втраті годувальника на дитину. Дану інформацію було підтверджено у листі Криворізького міського центру соціальних служб. 12.02.2025 був здійснений спільний вихід фахівців центру соціальних служб з представником ювенальної превенції за адресою місця проживання матері дитини. Під час даного візиту було встановлено, що неповнолітній [PERSON] з матір?ю не проживає, місцезнаходження дитини остання повідомити не змогла, поводила себе агресивно та неадекватно. Доступ до квартири не надала, писати пояснення щодо питання нехтування батьківськими обов?язками категорично відмовилась. Дитину контролювати мати не може, тому хлопчик часто прогулює уроки та належить сам собі. 05.03.2025 до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради надійшло чергове повідомлення від Криворізької гімназії N? 110 КМР в якому повідомлялось, що малолітній [PERSON] протягом першого семестру навчального року несистематично відвідує заклад освіти, не виконує домашні завдання. Адміністрація закладу неодноразово намагалась зв`язатися з Відповідачкою в телефонному режимі, але остання на дзвінки не відповідає. За інформацією отриманою від бабусі хлопчика, в період з 03.02.2025 по 11.02.2025 [PERSON] хворів, але медичної довідки до навчального закладу не надали, оскільки декларації з лікарем не укладено, тому хлопець не мав змоги отримувати належну медичну допомогу, лікування здійснювалось бабусею, без відповідних рекомендацій лікаря та контролю з боку матері. Також у повідомленні було зазначено, що [PERSON] вже виповнилось 14 років, але він досі не має паспорту, оскільки мати так і не звернулась до відповідних органів для його отримання. 06.03.2025 спеціалістами служби у справах дітей в черговий раз було здійснено вихід за адресою місця проживання Відповідачки, але двері ніхто не відчинив про що було складено відповідний акт. 12.03.2025 на адресу служби надійшло повідомлення з Криворізької гімназії N?110 КМР, де було зазначено, що в період з 06.03.2025 по 10.03.2025 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у педіатричному відділенні КНП «Криворізька міська лікарня N?8» KMP. У лікарню хлопчика супроводжував соціальний педагог КГN?110 КМР, у зв?язку з тим, що Відповідачка не змогла супроводити сина до лікувальної установи, хоча була повідомлена про необхідність стаціонарного лікування сина. Дитині встановлено діагноз гострий бронхіт. 10.03.2025 під час телефонної розмови [PERSON] повідомив соціальному педагогу, що його виписують з лікарні. На питання чи знає про це мати, він відповів ствердно. Однак протягом дня мати не забрала його з лікарні. [PERSON] забрали лише після 18.00 години без речей, належної виписки і рекомендацій від лікаря щодо подальшого лікування. Він був виписаний недолікований та потребував подальшого лікування та догляду вдома, але Відповідачка привела [PERSON] до бабусі і залишила хлопця на неї, при цьому не надавши жодних ліків та коштів для їх придбання. Наступного дня [PERSON] до школи так і не з?явився. В телефонній розмові з бабусею було встановлено, що через те, що дитина не була повністю здорова, у [PERSON] піднялась висока температура 39,9 С, була нудота та низький тиск. Хлопчик почував себе дуже погано, мав хворобливий вигляд і був дуже слабкий. Адміністрація навчального закладу просила вжити негайних заходів щодо матері дитини, оскільки подальше перебування [PERSON] в її родині може негативно позначитися на його здоров`ї. Після отримання даного повідомлення, 12.03.2025 спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради було здійснено вихід за адресою місця проживання бабусі: [ADDRESS] , оскільки на той час [PERSON] проживав разом з нею. Під час візіту, Відповідачки разом з дитиною не було. На запитання, де може бути мати, [PERSON] відповів, що не знає. Хлопчик мав хворобливий вигляд, високу температуру, вдома жодних ліків не було. Було встановлено, що дійсно існує факт загрози здоров?ю дитини і потреба у вжитті негайних заходів для забезпечення безпеки неповнолітнього [PERSON] . За даними фактами спеціалістами служби в справах дітей разом з фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб, представником сектору ювенальної превенції ВП N?5 КРУП ГУНІ України в Дніпропетровській області було проведено оцінку рівня безпеки дитини, про що складено відповідний акт. Того ж дня неповнолітнього [PERSON] було доставлено до педіатричного відділення КНП «Криворізька міська лікарня N?16» КМР де він перебував на стаціонарному лікуванні до 20.03.2025. Зважаючи на те, що Відповідачка так і не змінила свого відношення до виконання своїх батьківських обов?язків, не виконує їх належним чином, не приділяє належної уваги та часу дитини, не створила належних умов для життя, навчання, розвитку хлопчика, так і не вирішила питання щодо його лікування та укладання декларації з лікарем, байдуже ставиться до життя та здоров?я сина в зв?язку з чим виник ризик загрози життю і здоров?ю дитини, 12.03.2025 органом опіки та піклування - виконкомом Тернівської районної у місті ради було прийнято рішення N?101 «Про невідкладне відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] у [PERSON] ». Після виписки [PERSON] з лікарні 20.03.2025, останнього було влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей N?1» КМР, де дитина перебуває по теперішній час. Тому враховуючи всі вищеперераховані обставини і той факт, що Відповідачка не бажає змінювати своє відношення до дитини, не займається його вихованням, фінансовим забезпеченням, не проживає разом з сином, просить суд постановити рішення про відібрання дитини від матері не позбавляючи її батьківських прав, стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму з усіх видів доходу (заробітку) до повноліття дитини. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала, а в судовому засіданні пояснила, що Працівники служби відносяться до неї упереджено, просила в задоволенні позову відмовити, залишити сина з нею, запевнила, що змінить свою поведінку на краще. Фактичні обставини, встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] , [INFO] є матір?ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Згідно повідомлення Криворізької гімназії N? 110 Криворізької міської ради, учнем якої є [PERSON] . У повідомлені було зазначено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, вітчимом та старшим братом за адресою: [ADDRESS] у трикімнатній квартирі, де санітарно-гігієнічний стан помешкання у незадовільному стані. Мати не виконує свої батьківськи обов`язки, немає впливу на виховання та навчання сина, вживає алкогольні напої, не працює, дитина не забезпечена достатньою їжею та одягом відповідно до сезону. Зовнішній вигляд хлопця неохайний, речі брудні, мають сильний запах сигарет. Мати дитини [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, зв`язок з класним керівником не підтримує. Соціальним педагогом, класним керівником та фахівцем з соціальної роботи було здійснено неодноразові виходи в родину Відповідачки, але остання двері не відчиняє, на залишені повідомлення про необхідність з`явитися до школи, не реагує. Спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради також неодноразово здійснювалися виходи за адресою місця проживання родини Відповідачки, але жодного разу до помешкання потрапити не вдалося, оскільки двері ніхто не відчиняв. На залишенні повідомлення про необхідність термінового візиту до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради Відповідачка не реагувала. Зважаючи на вищевикладене, 26.01.2022 неповнолітнього [PERSON] службою у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було взято на облік дітей, які перебувають в складних життевих обставинах, у зв?язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов?язків. Відповідно до інформації наданої Криворізьким міським центром соціальних служб, фахівці центру неодноразово здійснювали виходи за адресою місця проживання родини [PERSON] , але вдома відповідачки не було, на чисельні телефоні дзвінки вона не відповідала, у зв?язку з чим охопити сім?ю соціальним супроводом було неможливо. Провести профілактичну роботу з Відповідачкою було складно, оскільки вона на контакт зі спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради, фахівцями центру соціальних служб та адміністрацією навчального закладу, де навчається хлопчик, не йшла, ставлення до виконання батьківських обов?язків не змінювала тривалий час. Відповідачка тричі притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУПАП України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, але позитивних змін в родині так і не відбулося: остання не здійснює належного матеріального забезпечення дитини, не працює, не створює належних умов для виховання і розвитку хлопця, не піклується про фізичне здоров?я сина, не займається його лікуванням, декларацію з лікарем-педіатром не уклала, внаслідок чого [PERSON] не отримує належного медичного лікування, що може нести загрозу життю та здоров?ю хлопця. Також Відповідачка після смерті батька дитини не оформила пенсію по втраті годувальника, чим грубо порушує майнові права дитини. Було встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що мати на контакт з фахівцями центру не йшла і оскільки хлопець проживає разом з бабусею, фахівцем із соціальної роботи було взято під соціальний супровід родину бабусі, гр. [PERSON] . Протягом супроводу неодноразово здійснювались спроби встановити контакт з Відповідачкою, останній передавались записки щодо необхідності зустрічі у зручний для неї час, але жодного разу вона на запрошення не з`явилася. 05.03.2025 до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради надійшло чергове повідомлення від Криворізької гімназії №110 КМР, в якому повідомлялось, що малолітній [PERSON] протягом першого семестру навчального року несистематично відвідує заклад освіти, не виконує домашні завдання. Адміністрація закладу неодноразово намагалась зв?язатися з Відповідачкою в телефонному режимі, але остання на дзвінки не відповідає. За інформацією отриманою від бабусі хлопчика, в період з 03.02.2025 по 11.02.2025 [PERSON] хворів, але медичної довідки до навчального закладу не надано, оскільки декларації з лікарем не укладено, тому хлопець не мав змоги отримувати належну медичну допомогу, лікування здійснювалось бабусею без відповідних рекомендацій лікаря та контролю з боку матері. Також у повідомленні було зазначено, що [PERSON] вже виповнилось 14 років, але він досі не має паспорту, оскільки мати так і не звернулась до відповідних органів для його отримання. 06.03.2025 спеціалістами служби у справах дітей в черговий раз було здійснено вихід за адресою місця проживання Відповідачки, але двері ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт. 12.03.2025 на адресу служби надійшло повідомлення від Криворізької гімназії N?110 КМР, де було зазначено, що в період з 06.03.2025 по 10.03.2025 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у педіатричному відділенні КНП «Криворізька міська лікарня N?8» КМР. Хлопчик хворів тривалий час, був ослаблений, оскільки його лікування не могла забезпечити ні бабуся через скрутний матеріальний стан, ні мати через ухиляння від виконання своїх батьківських обов?язків і те, що не проживала тривалий час з [PERSON] і взагалі не контролювала стан його здоров?я, не піклувалася про нього. За клопотанням служби у справах дітей лікар сімейної практики видала направлення на госпіталізацію хлопця. Мати, яка зі слів дитини, знала про його хворобу, навіть не відвела [PERSON] до лікарні, не зібрала необхідні речі, хоча існувала загроза життю дитини: він був обезсилений, мав головний біль, його нудило і була температура. У лікарню хлопчика супроводжував соціальний педагог КГЛь110 КМР, хоча Відповідачка була повідомлена про необхідність стаціонарного лікування сина. Дитині було встановлено діагноз гострий бронхіт. Спеціалістами служби в справах дітей разом з фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб, представником сектору ювенальної превенції ВП №5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області було проведено оцінку рівня безпеки дитини, про що складено відповідний акт. Зважаючи на те, що Відповідачка так і не змінила свого відношення до виконання своїх батьківських обов?язків, не виконує їх належним чином, не приділяє належної уваги та часу дитини, не створила належних умов для життя, навчання, розвитку хлопчика, так і не вирішила питання щодо його лікування та укладання декларації з лікарем, байдуже ставиться до життя та здоров?я сина, у зв?язку з чим виник ризик загрози життю і здоров?ю дитини, 12.03.2025 органом опіки та піклування - виконкомом Тернівської районної у місті ради було прийнято рішення N?101 «Про невідкладне відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] у матері [PERSON] ». Після виписки [PERSON] з лікарні 20.03.2025, останнього було влаштовано до К3 «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей N?1» КМР, де дитина перебуває по теперішній час. Висновки та мотиви суду. Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні представником позивача надано акт обстеження житлово-побутових умов місця проживання відповідачки від 20.06.2025, проведеного (під час перебування справи на розгляді в суді) за адресою: [ADDRESS] , на момент обстеження в квартирі повна антисанітарія, розкидані речі, повсюди залишки сміття, бігають таргани, відсутній запас продуктів харчування, постільна білизна брудна, неприємний запах. Для дитини не створені умови для проживання, виховання та розвитку. Представник позивача просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] просила в позові відмовити. Зазначила, що змінила свою поведінку, скучає за сином, повністю усвідомила неприпустимість своєї минулої поведінки, запевнила, що в подальшому бути всіляко дбати про дитину, зазначила, що працівники соціальних служб упереджено до неї ставляться. Відповідні виплати у зв`язку зі смертю чоловіка не оформила, але має намір оформити. Просить залишити сина з нею. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні питання між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав тощо. Враховуючи вік дитини [PERSON] , яку виповнилося 14 років, судом було з`ясовано його думку щодо заявленого позову, роз`яснено наслідки у разі його задоволення. [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що жити в квартирі матері не можливо, оскільки там постійний безлад, вона про нього не піклується. У закладі, де він зараз перебуває, йому подобається, там організовано п`ятиразове харчування, він став краще вчитися, менше хворіти, після закінчення навчального року планує вступити до технікуму для здобуття професії. Не проти повернутися жити до матері, якщо вона змінить своє ставлення до життя та створить нормальні умови життя. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо підстав відібрання дитини від матері в частині наявності загрози здоров`ю та життю [PERSON] у випадку залишення останнього з матір`ю, судом відзначається, що зазначені обставини мали місце на момент подання позову до суду, натомість під час розгляду справи, що встановлено дослідженими в судовому засіданні доказами, поясненнями учасників справи не змінилися на краще. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані її сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Таким чином, з наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказів суд встановив, що станом на день вирішення питання про відібрання неповнолітнього [PERSON] від матері продовжують існувати обставини зазначені у позові, підстави для відібрання дитини від матері на час розгляду справи судом та ухвалення рішення не відпали. При цьому суд виходить з наступного. Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 «Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд виходить з того, що найкращим для неповнолітнього [PERSON] , якому на час розгляду справи виповнилося 14 років, є його проживання у відповідному соціальному закладі, де йому забезпечені належні умови для розвитку, харчування, навчання, забезпечена належна психологічна атмосфера. Суд також враховує, що поведінка відповідача не змінилась, вона не зробила для себе висновки, і не демонструє своїм ставленням дійсне бажання опікуватись дитиною. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, тому доцільно стягнути при цьому аліменти на утримання дитини у встановленому законом розмірі, оскільки особа, у якої відібрано дітей, не звільняється від обов`язку щодо їх утримання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в задоволенні позову, - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211,2 грн.

Outcome: approved