Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

29.09.2025 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [PERSON] , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А., зареєстровано в реєстрі № 2660, належить на праві приватної власності житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На підставі зазначеного договору Позивач прийняв в управління та користування вищезазначений житловий будинок. На даній земельній ділянці веде господарство. Але, власником земельної ділянки в розмірі 0,0616 га, на якій розташований даний житловий будинок з надвірними спорудами, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 2346 від 30.05.1994р., що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, є [PERSON] . На теперішній час немає можливості вирішити питання про перехід до Позивача права власності на вищезазначену земельну ділянку, оскільки наразі невідомо місце проживання та місцезнаходження [PERSON] , засоби зв`язку - відсутні. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 120 Земельного Кодексу України: «У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або Ті частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення... У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди». Оскільки Позивачем набуто право власності на вказаний житловий будинок, то до Позивача, як до набувача житлового будинку, переходить право власності на дану земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, Первомайської міської\~ради Миколаївської\~області, в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. У судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] являється власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться\~в [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А., зареєстрований в реєстрі за № 2660. Однак, право власності на земельну ділянку площею 0,0616 га, для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , на підставі рішення виконкому Первомайської міської Ради народних депутатів від 26.04.1994 року за № 89, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved