Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

ТОВ «Таліон Плюс» засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 36730,71 грн, 2422,40 грн. судовий збір та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 15.12.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі Товариство) та [PERSON] (далі Відповідач або Позичальник) було укладено Договір кредитної лінії № 521028091 (далі - Договір), у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 12050,00 грн. В подальшому, 18.03.2025 у відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - Позивач або Новий кредитор) за Договором Факторингу № МВ-ТП/27. Так, зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 42755,66 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховуються. Проте Позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить Позивачу. У зв`язку з цим, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем становить 36 730, 71 грн, з них: -заборгованість по кредиту 12 049,90 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 24 680,81 грн; -заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) 0,00 грн. Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Згідно поштового повідомлення відповідач - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані в установленому законом порядку. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши подані докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 521028091, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 12050 грн. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.24-35). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір кредитної лінії відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі (п.2.1. договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 18.03.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем було укладено договір факторингу № МВ-ТП/27, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає для ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.19) вбачається, що розрахунок заборгованості відповідачу проведено за проміжок часу з 18.03.2025 по 11.08.2025 Проте в п. 3.1. договору кредитної лінії записано, що на момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. В п. 3.2. договору вказано, що сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти розмірі 542,40 грн та нараховану комісію за надання кредиту у розмірі 602,50 грн.(п. 3.3. договору). Доказів оплати всіх фактично нарахованих процентів, як і доказів активації позичальником функції продовження строку дисконтного періоду позивачем не надано, а тому нараховувати проценти поза межами 30 денного строку договору є порушенням ст. 526 ЦК України та існуючої домовленості сторін. Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Наведене не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2024 року №177237881 (а.с.18) видно, що розмір заборгованості відповідача за процентами складає 7982,07 грн, як це передбачено умовами Договору, з чим погоджується суд. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 20032,07 грн (12050,00+7982,07). Саме такий розмір заборгованості на переконання суду відповідає існуючій домовленості сторін. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов у такому розмірі слід задовольнити. Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1321,12 грн. Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як підготовка до розгляду справи, тривалістю 4 год на суму 1000,00 грн, підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) тривалістю 2 год в сумі 500 грн, підготовка позовної заяви тривалістю 10 год в сумі 3500,00 грн (а.с.49) є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 2000,00 грн. На підставіст.526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України,

Outcome: partial