Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

В травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] 47 472 грн 00 коп. заборгованості за договором позики № 78868771, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 20 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційних систем укладено договір позики № 78868771, за умовами якого відповідачка отримала позику в сумі 12 000 грн та зобов`язалась повернути її, сплатити плату від суми позики за весь час користування коштами в порядку і на умовах, що визначені договором. Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав та перерахував на вказаний позичальницею рахунок грошову позику в обумовленій договором сумі. Натомість [PERSON] у встановлені договором строки суму позики не повернула, проценти не сплатила, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 47\~472,00 грн, яка складається з: 12\~000,00 грн сума неповерненої позики, 25\~472,00 сума нарахованих та несплачених процентів. 03 липня 2023 року між Товариством та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 034-030723, за умовами якого Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги. Згідно з реєстром прав вимоги від 05.09.2023 позивач набув право вимоги до відповідачки за договором позики № 78868771 від 20.04.2023. Спроби врегулювання боргу із боржницею в добровільному порядку виявились безрезультатними. Ухвалою судді Подільського районного суду м.Києва від 14 травня 2025 року справу надіслано для розгляду за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полонського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року головуючим суддею по справі визначено суддю Горщара А.Г. Згідно з ухвалою судді від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими документами надсилались судом за її зареєстрованим місцем проживання та місцем проживання вказаним в позовній заяві, конверти з вкладеннями повернулися на адресу суду з довідками відділень АТ «Укрпошта» від 25.06.2025 та від 04.07.2025 про відсутність адресата за вказаними адресами, однак за положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення, надіслане за зареєстрованою адресою місця проживання, вважається врученим адресату. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 20.04.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78868771, за умовами якого відповідачці надано позику на суму 12 000 грн на строк 30 днів, з процентною ставкою (базовою) 2,5 % в день, зниженою процентною ставкою 0,75 % в день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності, у разі недотримання позичальником умов вказаної програми нараховані проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою), дата повернення позики 20.05.2023, сплатою процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,7 % за день (а.с.35-37). Вказаний договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2J4pTIqTr0, про що свідчить п.28 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін». За умовами договору позики кошти надаються позичальниці безготівково на банківський рахунок з використанням картки [NUMBER] . Відповідно до умов договору позики відповідачка зобов`язалася повернути позику, сплатити плату від суми позики у строки і на умовах, передбачених договором. Факт видачі позикодавцем суми позики на вказаний позичальницею банківський рахунок підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперт» № КД-000004924/ТНПП від 20.12.2024, за даними якої останнє, відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 20.04.2023 провело перерахування коштів в розмірі 12\~000 грн на ім`я [PERSON] ЕПЗ № [NUMBER] (а.с.30). 03 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством укладено договір факторингу № 034-030723, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко фінанс» (Фактор) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити Клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату (а.с. 15-18). За даними витягу №758/5563/17 з реєстру прав вимог № 05/09/23, що відступаються Клієнтом Факторові відповідно до вказаного вище договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 78868771 від 20.04.2023 в сумі 47\~472,00 грн, з яких: 12\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 35\~472,00 грн заборгованість за процентами за користування (а.с.28). Отже, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату прийняло належні клієнту права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки за вище зазначеним договором позики. Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.32-34) за договором позики № 78868771 станом на 05.09.2023 за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 47\~472,00 грн, з яких: 12\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 35 472 грн заборгованість за процентами, при цьому відповідачкою 07.06.2023 здійснено оплату процентів в розмірі 528 грн. Вирішуючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає про таке. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема, ними є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається в письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~статті 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Договір позики підписаний електронним підписом позичальниці, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до договорів позики.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачкою матеріали справи не містять. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку договір позики та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутої позики, процентів за користування нею з боржниці. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми основного зобов`язання за вище вказаним договором позики в заявленому позивачем розмірі. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування позикою за укладеним з відповідачкою договором позики суд виходить з такого. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 виснувала, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. \~Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено з матеріалів справи, строк користування позикою за договором позики № 78868771 був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 20 травня 2023 року. Пункт 6 договору позики передбачає право позичальника продовжити строк користування позикою (пролонгація) шляхом шляхом укладення додаткової угоди. Матеріали справи не містять доказів пролонгації строку користування позикою у відповідності до п. 6 договору позики, а саме доказів укладення додаткової угоди до договору. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами позивач не звертався. Таким чином, позикодавець відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача за договором позики № 78868771 від 20.04.2023, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах погодженого строку кредитування. Зобов`язання за основною сумою боргу за договором № 78868771 від 20.04.2023 складає 12 000 грн. Разом з цим, зважаючи на фактичні строки обумовлені договором позики щодо користування позикою (30 днів), розрахунок відсотків по договору становить 9 000 грн ( 12 000 грн тіло кредиту х 2,50 % х 30 днів). При цьому суд враховує сплату відповідачкою 07.06.2023 відсотків у розмірі 528 грн, а тому розмір відсотків, котрі слід стягнути з відповідачки, підлягає зменшенню на суму оплати та становить 8\~472 грн (9\~000 грн. 528 грн). На підставі викладеного, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в загальному розмірі 20 472 грн 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у виді судового збору суд виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду в електронній формі та на підтвердження сплати судового збору надав платіжну інструкцію № 621 від 25.04.2025 на суму 3028 грн. За положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн станом на 01.01.2025) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1\~059\~800 грн станом на 01.01.2025). Разом з тим, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Враховуючи звернення\~позивача до\~суду в\~електронній формі\~сума судового\~збору,\~який підлягав\~сплаті Товариством\~при подачі\~позову становить\~2422,40\~грн (3028 грн х 0,8). За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 43,12 %, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1044,54 грн, що складає 43,12 % від 2422,40 грн.

Outcome: partial