Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд: Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Перший український експертний центр" основну заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 50 268, 66 (п?ятдесят тисяч двісті шістдесят вісім гривень 66 копійок) за період з 01.01.2022 року по 30.06.2025 року, суму інфляційних втрат у 9 734, 83 грн. та 3 % річних у розмірі 2 348, 77 грн. за період з 01.01.2024 по 30.06.2025 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028, 00 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації - Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», який прийнято останнім на підставі акта приймання-передачі. Як вказано у позові, відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] у вищевказаному будинку, куди позивачем безперебійно надаються житлово-комунальні послуги. Проте, як зазначає позивач, згідно розрахунку заборгованості б/н від 11.08.2025 р. по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] з позивачем, існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 50 268, 66 грн. за період з 01.01.2022 року по 30.06.2025 року. На даний час заборгованість не сплачена та завдає збитків Товариству, у зв`язку з чим, здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 9 734, 83 грн. та 3 % річних у розмірі 2 348, 77 грн. за період з 01.01.2024р. по 30.06.2025р. Крім того, позивач вказує, що підтвердженням того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії Договору N 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 р., Договору N 2/1848-K-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012 р.; підрядного Договору N 16-08-2013то на технічне обслуговування та ремонт диспетчерських систем від 01.08.2013 р.; Договору N47 від 01.10.2012 р. на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів; Договору N40 від 01.09.2022 р. на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів. Зважаючи, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, свій обов`язок щодо своєчасної сплати за спожиті послуги не виконує, у зв`язку з чим, виникла вказана вище заборгованості, позивач був змушений звернутись до суду з цим позовом. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 року справу передано судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2025р. відкрито провадження у даній цивільній справі розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву відповідачу направлено рекомендованим листом, проте на адресу суду конверт повернувся без вручення. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. Судом встановлено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до протоколу засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05.12 2012 року №47. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . 19.09.2013 року між сторонами укладено Договір № 75-65 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. Також, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем, як виконавцем житлово-комунальних послуг у вказаному вище будинку, укладено: - договір №47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01 жовтня 2012 року; - договір № 40 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.09.2022 року; - договір № 107-О на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 року; -договір №2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01 жовтня 2012 року; - підрядний договір №16-08-2013то від 01 серпня 2013 року з Приватним підприємством «Виробничо-конструкторська фірма «Промінь», предметом якого є забезпечення безперебійної та безпечної роботи диспетчерської системи шляхом організації їх технічного обслуговування та ремонту. Позивач вказує, що належним чином виконує свої обов`язки по наданню житлово-комунальних послуг мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] , у тому числі відповідачу, проте, останній систематично не виконує свій обов`язок щодо їх оплати. Доказів зворотнього суду не надано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку від 11.08.2025р. заборгованість відповідача зі сплати наданих житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2022р. по 30.06.2025р. становить 50 268, 66 грн. Згідно розрахунку інфляційних витрат та 3% річних від 11.08.2025 року сума інфляційних втрат за період 01.01.2024 по 30.06.2025 року становить 9734,83 грн. та 3% річних у розмірі 2348,77 грн., яка виникла у зв`язку з несплатою заборгованості. Зважаючи, що відповідач добровільно не оплачує спожиті житлово-комунальні послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з частиною 1 статті 322 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, у статті 67 ЖК України зазначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Крім того, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином не сплачувала надані послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за період з 01.01.2022 року по 30.06.2025 року за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість, яка складає 50268,66 грн. У зв`язку з тим, що заборгованість не сплачена відповідачем здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 9734,83 грн. та 3 % річних у розмірі 2348,77 грн. за період з 01.01.2024 року по 30.06.2025 року. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення Зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зауважує, що відповідачем будь-яких заперечень по суті позовних вимог суду не надано. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028, 00 грн.

Outcome: approved