Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач, Товариство з\~додатковою відповідальністю\~«ГАРДІАН» (далі ТДВ «ГАРДІАН»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 66369 грн. 10 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 3028 грн, а також 2000 грн витрат на правничу (правову) допомогу. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що між\~08.04.2021 року між ТДВ «ГАРДІАН» та [PERSON] (далі - власник транспортного засобу) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №НТ-21-7417-УП2-0502 (далі - Договір страхування), згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «AUDI Q7», р/н [NUMBER] . 26.08.2021 року о 10 год. 30 хв. біля буд. № 19-А по бул. Юр`єва у м. Харкові, [PERSON] будучи водієм транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р/н [NUMBER] , відкривши двері автомобіля, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «AUDI Q7», р/н [NUMBER] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «AUDI Q7», р/н [NUMBER] , з вини Відповідача. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова по справі № 645/5953/21 від 07.10.2021 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано Відповідача, який керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р/н [NUMBER] . Відповідно до страхового акту №G-13261-1 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 66 369,10 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ТДВ «СК «Гардіан» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 66 369,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21198 від 10.09.2021 р. В процесі розслідування страхового випадку було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р/н [NUMBER] , не була застрахована згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «AUDI Q7», р/н [NUMBER] , в розмірі 66 369,10 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування вище вказаної шкоди, проте така вимога залишилась без реагування. З врахуванням викладеного,\~позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача 66369 грн. 10 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 10.09.2025 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлена, заяв та клопотань з приводу розгляду справи до суду не подала, правом на подачу відзиву до суду не скористалася. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.04.2021 року між ТДВ «ГАРДІАН» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №НТ-21-7417-УП2-0502, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «AUDI Q7», р/н [NUMBER] . 26.08.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «AUDI Q7», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.10.2021 року по справі №645/5953/21, яка набрала законної сили 19.10.2021 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн. Частиною 4\~статті 82 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 26.08.2021 року [PERSON] звернувся до ТДВ «ГАРДІАН» із заявою про подію з ознаками страхового випадку. Відповідно до страхового акту №G-13261-1 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 66 369,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21198 від 10.09.2021р. Позивач зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р/н [NUMBER] , не була застрахована згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «AUDI Q7», р/н [NUMBER] , в розмірі 66 369,10 грн. Оскільки відповідач, як особа відповідальна за завдані збитки, в добровільному порядку не відшкодував позивачу суму сплаченого страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «AUDI Q7», р/н [NUMBER] , в розмірі 66 369,10 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі №910/2351/17 та від 05.04.2018 року у справі № 910/3165/17). У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення\~статті 515 ЦК України\~суброгація застосовується лише до майнового страхування (28 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/791/16-ц та від 28 лютого 2018 року у справі №521/16989/13-ц). За змістом статті\~22,\~1166,\~1192 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд в постановах від 13 травня 2019року (справа№522/538/17) та від 22квітня 2021року у справі №759/7787/18 (провадження№ 61-10773св20) прийшов до аналогічних висновків. В силу частини четвертої статті 263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У даній справі позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що він на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхувальнику страхове відшкодування, отже у нього виникло право у розмірі виплаченого страхового відшкодування пред`явити вимоги до винної особи в ДТП. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Позивач на підтвердження своїх позовних вимог про виникнення у нього права вимоги до відповідача про відшкодування шкоди надав суду докази, які доводили вину в заподіянні шкоди саме відповідача та відшкодування позивачем збитків [PERSON] у сумі 66369,10 грн. Заперечень щодо правильності розрахунку суми, яка підлягає відшкодуванню, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст.\~ст.76-81 ЦПК України\~на спростування даних обставин. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення вимог ТДВ «ГАРДІАН» та стягнення з\~відповідача грошових коштів на відшкодування шкоди в розмірі 66369\~грн. 10 коп. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. З приводу вимоги позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно наданого платіжного доручення, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. До позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 07.11.2023 року, укладеного між позивачем та адвокатом Каплею Аліною Степанівною, за змістом якого адвокат здійснює представництво інтересів замовника ТДВ «СК «Гардіан» в суді. Згідно з пунктом 4.1.3 замовник сплачує адвокату гонорар за написання та подання позовної заяви до суду у розмірі 2000 грн На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано: копію акту №23 від 12.08.2025 року до Договору про надання правової допомоги від 07.11.2023 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги від 03.09.2025 року. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві, позивач зазначив, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 2000 грн. Частиною 3\~статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.ч.4-5ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі №211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня2020 року у справі №195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19). Відповідачем будь-яких письмових клопотань чи заперечень щодо заявленої представником позивача суми витрат на правничу допомогу не подано. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено, за рахунок відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved