Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Калачик Н.М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що позивачкою, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , 20.12.2008 було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2019 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторін діти залишилися проживати з матір`ю. Позивачка вказує, що з часу розлучення батько повністю самоусунувся від виховання та піклування про дітей, зовсім не переймається їх долею та життям, свідомо нехтує батьківськими обов`язками і як наслідок повністю ухиляється від виховання дітей, фінансово не допомагає. 14.03.2023 позивач уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час сім`я у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації місця проживання в квартирі, яка належить матері позивача [PERSON] , та розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що утримання та забезпечення дітей здійснюється нею та її теперішнім чоловіком. Позивач вказує, що приділяє дітям достатньо часу і уваги для їх належного розвитку, організовує їх лікування, навчання та дозвілля. У той час як відповідач, який є батьком дітей, повністю самоусунувся від виховання та піклування над синами. Батько не бере участь у житті дітей, жодним чином не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує батьківськими обов`язками і як наслідок повністю ухиляється від виховання синів, не бере участь у фінансовому забезпеченні їх життєвих потреб, повністю ігнорує батьківські обов`язки. Позивач зазначає, що наявність батьківських прав у відповідача шкодить інтересам дітей, зокрема неможливість змінити місце реєстрації, виїхати за кордон тощо, а також обмежує позивача у здійсненні дій в інтересах дітей з метою створення для них всіх необхідних умов якісного життя та розвитку. Вказане й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі Службу у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яку зобов`язано надати письмовий висновок щодо заявлених позовних вимог. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Разом з тим, до суду надійшла заява адвоката Огородника В.В., подана в інтересах [PERSON] , згідно якої відповідач позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі (а.с. 49). Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Калачик Н.М. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі. Адвокат Калачик Н.М. пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу із позивачкою фактично самоусунувся від виховання дітей, наразі функції батька у сім`ї фактично виконує теперішній чоловік позивачки, вихованням дітей займається виключно позивачка та її теперішній чоловік. Зауважила, що у матеріалах справи міститься заява відповідача згідно якої він не заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав щодо дітей, визнає позов , а також обставини викладені у ньому. Вказала, що у даній категорії справ висновок органу опіки та піклування не обов`язковим для врахування його судом, суд може відступити від такого висновку, якщо визнає його таким, що не відповідає якнайкращим інтересам дітей, що має місце у даному випадку, на думку позивачки. З урахуванням вказаного вважає, що суд має відступити від висновку Служби у справах дітей, визнати його таким, що не відповідає інтересам дітей, та прийняти рішення про позбавлення батьківських прав. Крім того, при ухваленні рішення просила врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі №147/277/24. Судові витрати просила залишити за позивачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вказала, що відповідач [PERSON] курить «траву» та часто вживає алкоголь. Зазначила, що раніше відводила молодшого сина [PERSON] до батька, при цьому завжди готувала йому їжу з собою, оскільки у відповідача не було чим нагодувати дитину. Після останнього відвідування батька молодший син [PERSON] розповідав, що у батька були гості, які пили пиво та курили на кухні, в той час як дитина весь день провела з телефоном. Згодом перестала водити дитину до відповідача через його відмовки з різних підстав. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей у судовому порядку не зверталася. Пояснила, що з весни 2019 року [PERSON] надавав фінансову допомогу на утримання дітей, претензій з даного приводу до нього не було. Наразі відповідач за проханням може надати кошти близько однієї тисячі гривень, однак така допомога є недостатньою. Востаннє, два-три тижні тому, дав старшому сину Андрію двісті чи триста гривень. Представник Служби у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Войтюк Н.С. висновок органу опіки та піклування підтримала, при ухваленні рішенні поклалась на розсуд суду. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте у заяві (вх. №44602 від 20.05.2025) представник відповідача адвокат Огородник В.В. просив розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , яка є подругою та кумою позивачки [PERSON] , показала, що [PERSON] не приймає ні фізичної, ні матеріальної участі у вихованні дітей. На даний час особисто [PERSON] не бачила, при цьому їй відомо, що [PERSON] не може сам себе прогодувати, має кредитні зобов`язання, зловживає алкоголем та курить (вживає наркотичні речовини). Зазначила, що її чоловік є двоюрідним братом [PERSON] , зважаючи на скрутне матеріальне становище [PERSON] , допомагав йому продуктами харчування (відвозив картоплю та консервацію). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , яка є кумою позивачки [PERSON] (хрещена мати [PERSON] ) показала, що [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні дітей. Приблизно 1,5-2 роки тому при випадковій зустрічі востаннє бачила [PERSON] , який мав неадекватний вигляд. Вказала, що особисто не бачила, що [PERSON] зловживає алкоголем та вживає наркотичні речовини, однак чула про це зі слів позивачки. Судом також було заслухано думку дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що батько може зателефонувати йому один раз на два - три тижні та поцікавитися як справи у нього та у молодшого брата [PERSON] . Часом, коли проходить повз житло батька, заходить до нього у гості. Жодних конфліктів з ним немає, оскільки не спілкується з ним. На День народження батько вітає його у телефонному режимі та може передати через знайомих як подарунок 500 гривень. Обставини вживання батьком алкоголю чи інших речовин йому невідомі, так як він не спілкується з ним. Щодо позбавлення батьківських прав батька згоден, оскільки не вважає його справжнім батьком. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, думку дитини, показання свідків, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164-166, 180-183, 191 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом установлено, що 20 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2019 року у справі №127/32458/18 розірвано, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище « [PERSON] ». Вказане судове рішення набрало законної сили 28 лютого 2019 року (а.с. 8, 9). У шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 10); та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2016 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11). 14 вересня 2023 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище із «[PERSON] » на «[PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 вересня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 14). Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із позивачкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать витяги з реєстру територіальної громади №2025/002153308 від 13.02.2025, №2025/002153219 від 13.02.2025, №2025/002153386 від 13.02.2025 (а.с. 5, 12, 13). Як вбачається із акту обстеження фактичного місця проживання від 03 квітня 2025 року при перевірці обстеження місця реєстрації/проживання/перебування встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають без реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №301334031 від 16.05.2022 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.1983 (а.с. 16, 17). Згідно з характеристикою учня 2-В класу Комунального закладу «Ліцей №1 смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області» [PERSON] навчається у закладі з 01 вересня 2023 року. Протягом цього періоду оволодів навчальним матеріалом на достатній та середній рівень. [PERSON] має певні досягнення з читання: почав читати повними словами, свідомо, інтонує речення. Дає відповіді на запитання стисло. Пише під диктовку, списує з дошки та за зразком. Має деякі труднощі з математики, припускається поодиноких помилок при розв`язуванні прикладів та потребує контролю вчителя. Хлопчик на уроках працює в межу свої можливостей, вміє працювати в групах, парах. З усіх навчальних предметів хлопчик полюбляє фізичну культуру, де він відчуває себе дуже впевнено. Доручення вчителя виконує добросовісно. На ряді з цим він має гарні організаторські здібності, вміє організувати роботу дитячого колективу, користується авторитетом серед дітей. [PERSON] дуже товариський, має друзів серед однокласників. Хлопчик привчений до самообслуговування: робоче місце у нього завжди охайне, переодягається самостійно, не потребує допомоги вчителя. Учень завжди має охайний вигляд, приходить завжди в чистому одязі. Учень забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі. Мати, [PERSON] , бере активну участь у житті класу, допомагає організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує хлопчика, залежно від потреб. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У шкільному житті дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Позакласні заходи та свята не відвідував. Всіма вищевказаними питаннями займається вітчим хлопчика, [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до характеристики на учня групи продовженого дня 2-В класу Комунального закладу «Ліцей №1 смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області» [PERSON] перебуває на групі продовженого дня з 02 вересня 2024 року. Протягом цього періоду хлопчик зарекомендував себе як самостійний, організований учень. [PERSON] самостійно виконує домашні завдання, робоче місце тримає в порядку, відвідує підготовчі заняття з англійської мови. До виконання доручень ставиться відповідально. Під час прогулянок на свіжому повітрі активно показує себе, знаходить спільну мову з однолітками. Дитина завжди охайно одягнена, доглянута. Мати, [PERSON] , постійно цікавиться його поведінкою, забезпечує хлопчика, залежно від потреб. Матеріальні витрати за гаряче харчування несе мати. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, у шкільному житті дитини участі не бере, успіхами дитини не цікавиться, на зв`язок із вихователем групи не виходить. Із групи продовженого дня хлопчика забирає мати, [PERSON] або вітчим хлопчика, [PERSON] (а.с. 19). Із відповіді Комунального закладу «Вінницький ліцей №23» №02-18/28 від 19.03.2025 на адвокатський запит слідує, що за інформацією, наданою класним керівником учня 10-В класу [PERSON] , батьківські збори минулого навчального року відвідувала мати учня [PERSON] , цьогоріч, протягом 2024-2025 навчального року, батьки [PERSON] не відвідували батьківські збори. Однак мати учня [PERSON] постійно контактує з класним керівником у телефонному режимі з метою здійснення контролю за успішністю сина, цікавиться його шкільним життям (а.с. 21). У деклараціях №0001-ЕН2К-6110 та №0001-34Т4-3АА0 законним представником та довіреною особою пацієнтів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (а.с 22, 23). Відповідно до довідки КНП «ЦПМСД №3 м. Вінниці» №26 від 17.02.2025 [PERSON] , 2009 року народження, перебуває на диспансерному обліку ЦПМСД №3 з приводу меланоформного невуса тулуба, деформація грудної клітки, плоскостопість (а.с. 24). [PERSON] , 2016 року народження, в ЦПМСД №3 на диспансерному обліку не перебуває, що підтверджується копією довідки КНП «ЦПМСД №3 м. Вінниці» №25 від 17.02.2025 (а.с. 25). Згідно довідки про грошове забезпечення вих. №1409/180/147/58 від 11.02.2025, виданої Військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] працює у [NUMBER] військовослужбовцем за контрактом, за період з січня 2024 року по грудень 2024 року сукупний розмір нарахованого доходу становить 522830,30 грн (а.с. 26). Відповідач [PERSON] з 21.05.1985 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи №13551 від 14.04.2025 (а.с. 36). Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок мотивований тим, що у ході розгляду даної справи комісії не було надано належних доказів, що підтверджують наявність правопорушень або обставин, визначених у пунктах 1-6 частини 1 статті 164 СК України, зокрема: злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків, жорстокого поводження з дітьми, хронічного алкоголізму/наркоманії, експлуатації дитини, втягнення у злочинну діяльність тощо. Згода батька не є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема, від 07 лютого 2024 року в справі №455/307/22, провадження №61-16965св23; від 20 березня 2024 року в справі №204/2097/22, провадження №61-951св24; від 24 жовтня 2024 року у справі №199/3287/23, провадження №61-8177св24. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі №202/1931/22, провадження №1-14340св23; від 28 лютого 2024 року у справі №303/4697/22, провадження №61-16164св23; від 23 жовтня 2024 року у справі №464/2040/23, провадження №61-9216св24). Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява №10383/09; рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява №2091/13). У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Іlya Lyapin vs russia» (заява №70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 22 листопада 2023 року в справі №320/4384/18, провадження №61-1682св22; від 19 лютого 2024 року в справі №159/2012/23, провадження №61-15840св23; від 21 лютого 2024 року в справі №404/9387/21, провадження №61-13425св23. Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року в справі №320/5094/19, провадження №61-7357св21; від 07 березня 2024 року в справі №947/7448/22, провадження №61-18610св23; від 01 серпня 2024 року в справі №366/52/21, провадження №61-8861св24). Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі №464/2040/23, провадження №61-9216св24). Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 133/747/23, провадження № 61-9650св24). Крім того, у судовому засіданні у відповідності до положень статті 171 СК України, судом також було заслухано думку дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що батько може зателефонувати йому один раз на два - три тижні та поцікавитися як справи у нього та у молодшого брата [PERSON] . Часом, коли проходить повз житло батька, заходить до нього у гості. Жодних конфліктів з ним немає, оскільки не спілкується з ним. На День народження батько вітає його у телефонному режимі та може передати через знайомих як подарунок 500 гривень. Обставини вживання батьком алкоголю чи інших речовин йому невідомі, так як він не спілкується з ним. Щодо позбавлення батьківських прав батька згоден, оскільки не вважає його справжнім батьком. Думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. В оцінці обставин справи суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Крім того, що позбавлення батьківських право є крайнім заходом, суд враховує також і те, що застосування такого заходу можливе за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналогічний правовий висновок викладений ВС у постановах: від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 23.12.2020 у справі № 522/21914/14. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Надані позивачем докази, на підтвердження позовних вимог, не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують умисного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, винної поведінки та факт свідомого ухилення [PERSON] від виконання обов`язків з виховання дітей, а також те, що змінити його поведінку у кращу сторону неможливо. Що стосується показів свідків, то суд,

Outcome: dismissed