Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Індустріального районного\~суду м.\~Харкова з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . 11.06.2025 вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері. Постановою приватного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва з підстав того, що заявниця не надала документів, які підтверджують факт прийняття спадщини. Заявниця вказує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. На день смерті спадкодавиці на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що вона користувалася квартирою, робила ремонт протягом червня-липня 2025 року, проживала з матір`ю, сплачувала комунальні послуги, володіла побутовими речами у квартирі, вона вважає, що прийняла спадщину після смерті матері, хоча і були вони зареєстровані за різними адресами. До дня смерті матері заявниця піклувалася про неї, проживала разом зі спадкодавцем. Вона вважає, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Заявниця просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 1.2. В судовому засіданні представниця заявниці заяву підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що спадкоємців після смерті [PERSON] , окрім заявниці, більше немає. Представниця заінтересованої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Під час допиту в якості свідка [PERSON] пояснила, що воно є знайомою [PERSON] та знає, що вона є донькою [PERSON] . Вона з ними знайома, оскільки більше 10 років тому проживала протягом одного року в квартирі [ADDRESS] , а заявниця та її мати проживали у квартирі [ADDRESS] . Вона, [PERSON] , іноді заходила до них в гості, в тому числі востаннє заходила у лютому 2024 року. Двері у лютому 2024 року їй відкрила [PERSON] , було видно, що вона там живе. В квартирі на той час також жила мати [PERSON] , більше ніхто в квартирі не жив. У [PERSON] дітей, крім [PERSON] , більше не було, про її чоловіка вона, [PERSON] , ніколи не чула. Вона, [PERSON] , вважає, що заявниця [PERSON] проживала зі своєю матір`ю станом на день її смерті, оскільки в лютому 2024 року вони все ще жили разом. 2.Обставини справи, зміст правовідносин 2.1.\~Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.03.1989, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 2098. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю\~\~ [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 23.11.2023 [PERSON] на праві спільної часткової власності у розмірі 1/3 частини належить квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 01.04.2000. 2.2. Відповідно до\~свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2024, [PERSON] , померла [INFO] у віці 69 років в м. Харків. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81490645 від 11.06.2025, виданого приватним нотаріусом Мангушевою О.С., 11.06.2025 зареєстровано спадкову справу №74194025 після смерті [PERSON] . Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №81/02-31 від 11.06.2025, виданої приватним нотаріусом Мангушевою О., немає підстав видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем [PERSON] не надано документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини. 3. Релевантні джерела права 3.1.\~Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З ч. 1 ст. 293 ЦПК України вбачається, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 3.2. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 3.3. У статті 80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 3.4. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 вказано, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 461/7330/15-ц. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Перш за все суд зазначає, що заявниця довела, що вона є донькою померлої [PERSON] . У зв`язку із цим заявниця може бути спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] в разі прийняття спадщини. У заяві про встановлення факту прийняття спадщини заявниця посилається на те, що квартира перейшла в її володіння і вона фактично прийняла спадщину. Заявниця також вказує, що проживала разом зі спадкодавицею. На підтвердження факту проживання заявниці зі спадкодавицею до часу її смерті до суду було надано лише один доказ показання свідка [PERSON] . При цьому вказаний свідок назвала себе знайомою заявниці [PERSON] та вказала, що іноді бувала в гостях у заявниці та її матері, востаннє в лютому 2024 року. Жоден інший доказ, які до суду надала заявниця та її представниця, не доводять факту проживання заявниці з її матір`ю до часу смерті матері заявниці. Зокрема, чеки, які надала представниця заявниці, не підтверджують факту проживання заявниці у певному місці, а лише підтверджують, що невказана у чеках особа купила у певних магазинах певні товари. Чек про оплату водопостачання та водовідведення також не містить вказівки на те, хто оплатив ці послуги та за якою адресою. Квитанція про оплату аналізу крові [PERSON] не містить вказівки на її адресу проживання. З урахуванням приписів статті 80 ЦПК України суд вважає, що заявниця та її представниця не надали достатніх доказів на підтвердження того, що заявниця проживала зі своєю матір`ю до часу її смерті. На думку суду, в разі, якщо заявниця дійсно проживала зі своєю матір`ю протягом тривалого періоду часу, то на підтвердження такого факту заявниця або її представниця могли б заявити клопотання про допит декількох свідків, або ж надати документальні докази такого проживання (відеозаписи, фотографії, чеки про оплату заявницею комунальних послуг за певною адресою тощо). Проте, достатніх доказів до суду надано не було. 4.2. Суд також звертає увагу на спосіб захисту прав заявниці, який вказаний у заяві. Зокрема, заявниця просить суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Виходячи зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 та постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 461/7330/15-ц, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Вказані висновки Верховного Суду підтверджують нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, з яких видно, що спадкоємець має надати нотаріусу докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після чого в силу вимог закону він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, суд не повинен та не може встановлювати факт прийняття спадщини згідно із нормами ЦК України, оскільки прийняття спадщини є не фактом, а законним наслідком певного факту, зокрема факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, заявницею обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Посилання заявниці на постанову Пленуму ВСУ від 31.03.1995 є неспроможними, оскільки вказана постанова була прийнята в той час, коли ще діяв Цивільний кодекс УРСР, який в інший спосіб регулював спадкові правовідносини. З часу набрання чинності Цивільним кодексом України (1 січня 2004 року) законодавче регулювання спадкових правовідносин, а також практика Верховного Суду зазнали суттєвих змін. 4.3. В підсумку суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини. Разом з тим, така відмова не позбавляє заявницю права звернутися до суду із заявою, в якій буде обрано належний спосіб захисту прав заявниці. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1.\~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed