Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позиції сторін Позивач у серпні 2025 року звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 23.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4588574 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 360 днів. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.08.2025 матеріали справи направлено до Тростянецького районного суду Сумської області за підсудністю. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду з позовною заявою утворилася заборгованість у розмірі 51200 грн, яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 26040,00 грн та 17160,00 грн (відсотки нараховані позивачем). 25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові\~операції» укладено договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові\~операції» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 4588574 від 23.04.2024 на суму 51200 грн, яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 26040,00 грн та 17160,00 грн (відсотки нараховані позивачем). Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові\~операції» за кредитним договором № 4588574 від 23.04.2024 у розмірі 51200,00 грн. ТОВ «Українські фінансові\~операції» надіслало відповідачу письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак заборгованість не погашена. У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 51200 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Нарахувати та стягнути інфляційні витрати і 3% річних починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості. 20.10.2025 представник відповідача Сумцов Є.С. подав письмові пояснення, у яких зазначив, що з наданих розрахунків ТОВ «Українські фінансові операції» вбачається,що первісним кредитором та позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом, з яким сторона відповідача частково не погоджується, оскільки кредитний договір укладений після внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування», а отже нараховані відсотки підлягають перерахунку, тому просив задовольнити позов частково. 20.10.2025 представник позивача Лисенко Д.В. подав заяву, у якій просив залишити без розгляду письмові пояснення представника відповідача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 26.09.2025. Позивач у судове засідання не з`явився, але подав клопотання, у якому просив провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Сумцов Є.С. також просив розгляд справи проводити у відсутність сторони відповідача та подав заяву про розподіл судових витрат. У зв`язку з першою неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 20.10.2025 року. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 23.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4588574 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн, зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 360 днів з 23.04.2024, з умовою сплати процентів за зниженою процентною ставкою 0,01% та стандартною процентною ставкою 1,5% (а.с. 65-74). Також, сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту (а.с. 62-64, 75). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У частині 1 статті 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527\~ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625\~ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало та перерахувало обумовлену суму коштів на наданий позичальником картковий рахунок маска картки [NUMBER] через ТОВ Фінансова компанія «ПЕЙТЕК» (а.с. 81). Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 8000,00 грн. Отже, зі змісту договору, вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним цього договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на наданий позичальником власний номер телефону. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені в договорі про споживчий кредит № 4588574, який підписав [PERSON] 23.04.2024. Із розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було нараховано відсотки за користування кредитними коштами, що склало 26040,00 грн та штрафні санкції у сумі 4000,00 грн (а.с. 76-80). 25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові\~операції» був укладений договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «Українські фінансові\~операції» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 4588574 від 23.04.2024 (а.с. 30-34). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «Українські фінансові\~операції» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 23.04.2024 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Із розрахунку заборгованості наданої позивачем вбачається, що ТОВ «Українські фінансові\~операції» було нараховано відсотки за користування кредитними коштами, що крім нарахованих первісним кредитором коштів склало 17160,00 грн (а.с. 107-108). Згідно статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на ТОВ «Українські фінансові операції», ні на рахунок попереднього кредитора. Разом з тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачкою паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Також позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача (а.с. 38). Відповідно до частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, змінами до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності 24.12.2023, обмежено максимальний розмір денної процентної ставки. Цей розмір у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 не може перевищувати 1,5%, а у період з 21.08.2024 не може перевищувати 1%. Тобто, нарахування процентів у період з 21.08.2024 за цим законом підлягає перерахунку. Також, суд приходить до висновку і про відмову в задоволенні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних збитків і 3% річних починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, оскільки заявляючи вказану вимогу, позивач зазначає суду формули розрахунку вказаних збитків. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому вимога про стягнення інфляційних збитків і 3% річних починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили не підлягає задоволенню. Таким чином, стягнення підлягає заборгованість у розмірі 37944,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 29944,00 сума заборгованості за процентами. Суд не бере до уваги додаткові пояснення представника відповідача Сумцова Є.С., як заяву по суті справи, оскільки вони надані з порушенням строку для їх подання. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Судові витрати У питанні про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково на 74,10%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1794,99 грн. Що стосується вимоги про стягнення 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми,що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача Дідух Євген Олександрович в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024; акт №4588574 від 20.07.2024 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг); детальний опис робіт (наданих послуг);№ заявка № 4588574 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с. 22-23, 82,83, 84-85). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом було проведено: Зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставни справи; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного суду практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4588574 від 23.04.2024 укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] до суду; складання та оформлення інших документів додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, обЙ`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4588574 від 23.04.2024 укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , участь у судових дебатах (а.с. 82). Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Українські фінансові операції» до суми 4000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на те, що, представником відповідача Сумцовим Є.С. подано заяву про розподіл судових витрат та стягнення 5000,00 грн правничої допомоги, суд зазначає таке. Представник відповідача [PERSON] у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги від 28.09.2025; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 28.09.2025; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги від 28.09.2025; квитанція на суму 5000,00грн. Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 5000,00 грн. Дослідивши надані представником відповідача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Суд вважає, що вартість послуг адвоката у даній справі є завищеною, оскільки крім складання додаткових пояснень, представник відповідача не перебував у судових засіданнях, тому зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача Демірчан К.О. до суми 2000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Відтак заявлені представником відповідача вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5794 грн 99 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються з судового збору (2422 грн 40 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (4000 грн). Також на користь відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

Outcome: partial