Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У грудні 2024 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний позов, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за кредитним договором № 2708820 в розмірі 34 178,38 грн, за кредитним договором № 03422-01/2022 в розмірі 11 687,50 грн, всього 45 865,88 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 30.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2708820, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. 05.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 03422-01/2022, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. На підставі договорів факторингу позивачу за плату передано право вимоги до відповідача. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами на його користь. 04.03.2025 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська справу направлено до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсуністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.04.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 22.05.2025. 02.09.2025 ухвалою суду позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишено без руху з підстав невідповідності ст. 175, 177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків. 09.09.2025 на адресу суду надійшла заява позивача про продовження процесуального строку. 10.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається про сплату позивачем судового збору. 15.09.2025 ухвалою суду продовжено розгляд справи. У позовній заяві та заяві від 10.09.2025 представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання та шляхом опублікування оголошення про виклик особи на сайті «Судова влада», з відзивом (запереченнями) на позов до суду не зверталась, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 30.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2708820, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 6 700 грн на 360 днів за стандартною процентною ставкою 1,99%, річна процентна ставка 12 524,86%, орієнтована загальна вартість кредиту 54 698,80 грн. Від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 2708820. В матеріалах справи наявний також розрахунок заборгованості за договором, паспорт споживчого кредиту, лист про успішну транзакцію. 05.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 03422-01/2022, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 5 500 грн. За вказаним вище договором погоджено строк позики 30 днів з кінцевим терміном повернення 03.02.2022 з процентною ставкою на день 2,50% та 182,50% річних. Від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, з урахуванням акта прийому-передачі реєстру боржників, перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 03422-01/2022. В матеріалах справи наявний також розрахунок заборгованості за договором № 03422-01/2022. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позикодавці, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договорами виконали, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування кредитом. Згідно з матеріалами справи у відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитними договорами: 1) № 2708820 в розмірі 34 178,38 грн, в тому числі: 6 700 грн - основна сума боргу; 27 478,38 грн - проценти; 2) № 03422-01/2022 в розмірі 11 687,50 грн., з яких: 5 500 грн - основна сума боргу; 6 187,50 грн - проценти. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved