Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 2 769 652,85 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у кінці липня 2007 року [PERSON] , перебуваючи на посаді директора, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою незаконного збагачення, шляхом оформлення споживчих кредитів в Ужгородській філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я" на мешканців міста Ужгород та Ужгородського району без їх відома з використанням підроблених документів, організувала злочинну групу, до якої як співвиконавців залучила касира Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я" [PERSON] та свою знайому [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 у кримінальній справі 1-605/11 (№ провадження 1/308/2/23), якою відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а саме на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, встановлено, що у результаті неправомірних злочинних дій [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] інтересам Ужгородській філії № l Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої з врахуваням частково повернутих грошових коштів по тілу кредиту на суму 427 706,19 грн, становить 2 769 652,85 грн, з них: 1 166 949,00 грн по тілу кредиту та 1 602 703,85 грн за відсотками, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь. Третього березня 2025 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Ламбруха О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що у якості письмового доказу позивачем надано лише ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2024 року, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КПК України, та закрито кримінальне провадження. Вищевказана ухвала не містить відомостей про встановлення обставин кримінального правопорушення та не визначає суми заподіяної матеріальної шкоди. Вина [PERSON] у кримінальному провадженні державним обвинуваченням не доведена, судом не встановлена, кримінальна справа без винесення вироку закрита в зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Припущення позивача про доведеність вини [PERSON] є неправильними і не можуть бути підставою обґрунтування майнової шкоди. Матеріали цивільної справи не містять будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності матеріальної шкоди та вини [PERSON] у її заподіянні. За таких обставин заявлений позов є безпідставним, позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулює відшкодування шкоди, не підтверджені належними та допустимими доказами. На підставі наведеного, представник відповідачки Снігур Г.І. просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та одночасно, після ухвалення рішення у справі вирішити питання про розподіл додатково понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою. Шостого березня 2025 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Гайовича К.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник категорично заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що саме на позивачеві лежить обов`язок доведення факту вчинення [PERSON] протиправних дій, які спричинили матеріальну шкоду позивачу, та її розмір. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2024 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків даності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито. Зазначена ухвала не містить висновку про винуватість [PERSON] у вчиненні злочину, в якому їй було пред`явлено обвинувачення. Таким чином, вказана ухвала не встановлює будь-якого преюдиціального факту та не є і не може бути ні прямим, ні побічним доказом причетності [PERSON] до спричинення будь-якої матеріальної шкоди позивачу. [PERSON] протягом всього періоду проведення досудового слідства та судового розгляду вказаного кримінального провадження не визнавала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину. Водночас, представник звертає увагу на те, що позивачем неправильно розраховано залишок неповернутої частини тіла кредиту, зокрема, позивачем вказано, що внаслідок укладення 36 договорів кредиту-поруки [PERSON] було отримано грошові кошти в сумі 1320000,00 грн, а в подальшому по тілу кредиту повернуто суму 427 706,19 гривень. За таких відомостей залишок неповернутої частини тіла кредиту повинен становити 892 293,80 грн, а не 1 166 949,00 гривень. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 27 березня 2025 року представник позивача подав відповіді на відзив адвокатів Ламбруха О.С. та [PERSON] , у яких не погоджується з доводами представників відповідачів, покликаючись на те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2024 року цивільний позов Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» залишено без розгляду в зв`язку із закриттям кримінальної справи, та роз`яснено позивачу право звернутися з таким позовом у порядку цивільного судочинства. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] не подали доказів і не довели відсутність своєї вини у завданні позивачу шкоди, як і не подали доказів спростування розміру заподіяної шкоди, заявленої позивачем. Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною. Щодо розрахунку розміру заподіяної шкоди зазначає, що заявлена позивачем сума заподіяної шкоди була предметом цивільного позову у кримінальному провадженні та підтверджується картками платежів по гривневим кредитам. У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити у повному обсязі та звернула увагу на те, що заборгованість за договорами досі не погашена. Додала, що розмір заборгованості визначено на основі карток по кредитах та договорах поруки та підтверджено ухвалою від 22 січня 2024 року, постановленій у кримінальній справі 1-605/11 (№ провадження 1/308/2/23). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Ламбрух О.С. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на їх необґрунтованість, відсутність належних та допустимих доказів. Додав, що ухвала від 22 січня 2024 року не встановлює обставин, на які покликається позивач. Зазначив, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала аналогічна справа, у якій судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Крім того, зазначив, що суд може давати оцінку тільки тим доказам, які досліджені у справі, яка розглядається. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Гайович К.П. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Звернув увагу суду на те, що позивачем не доведено причетність [PERSON] до видачі кредитів, а ухвала суду від 22.01.2024, на яку покликається представник позивача, обґрунтовуючи заявлений позов, цього не підтверджує. Наявність карток платежів не може служити підставою для стягнення коштів з [PERSON] . Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності чи про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 у кримінальній справі № 1-605/11, яка набрала законної сили 30.01.2024, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, [PERSON] , обвинувачену у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), [PERSON] , обвинувачену у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), та [PERSON] , обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу за № 1-605/11 закрито, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки "Тур`я" у зв`язку із закриттям кримінальної справи залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачу право звернутися з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у порядку цивільного судочинства. Зазначеною ухвалою суду встановлено, що [PERSON] , з метою незаконного збагачення, шляхом оформлення споживчих кредитів в Ужгородській філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я" на мешканців міста Ужгород та Ужгородського району без їх відома, відводячи собі роль організатора та виконавця злочинів, у кінці липня 2007 року організувала злочинну групу, до якої як співвиконавців залучила касира Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я" [PERSON] та свою знайому [PERSON] . Вищевказана група зорганізувалася у стійке злочинне об`єднання, між членами якої існували міцні внутрішні зв`язки. При цьому, однією з умов створення організованої групи і її функціонування стало отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у сумі 5000 гривень. При підготовці до вчинення злочинів було розроблено єдиний план, у якому передбачено розподіл функцій учасників групи, спрямований на заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, шляхом оформлення споживчих кредитів на мешканців міста Ужгород та Ужгородського району без їх відома, з використанням при цьому підроблених документів, і який був доведений до їх відома та всіма погоджений. Відповідно до розробленого плану були розподілені ролі учасників групи, а саме: [PERSON] здійснювала загальне керівництво групою, розподіляла ролі між учасниками групи та особисто з метою реалізації злочинного плану, являючись службовою особою, перебуваючи на посаді директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч вимогам положення про фінансові послуги кредитної спілки, затвердженої рішенням спостережної ради кредитної спілки „Тур`я протоколом № 20 від 30.11.2006 і положення про фінансові послуги кредитної спілки, затвердженого рішенням спостережної ради кредитної спілки „Тур`я протоколом № 11 від 05.11.2007, з метою виконання злочинного плану приймала рішення про видачу кредитів на громадян без їх відома по підробленим документам про їх доходи, підписувала кредитні договори від імені Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, узгоджувала спільні злочинні дії під час готування та вчинення злочинів та організувала порядок розподілу незаконно отриманих коштів, який полягав у тому, що з кожного незаконно оформленого кредиту [PERSON] передавала 2000 гривень [PERSON] , з яких [PERSON] 1000 гривень передавала [PERSON] , а інші кредитні кошти забирала [PERSON] . [PERSON] на виконання відведеної ролі та визначених функцій, досягла злочинної домовленості з директором Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] щодо необхідності, за грошову винагороду, оформляти фіктивні кредитні договори без наявності та ідентифікації осіб позичальників. [PERSON] , працюючи касиром Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, відповідно до відведеної їй, всупереч вимогам посадової інструкції бухгалтера-касира, затвердженої рішенням спостережної ради Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я протоколом № 15 від 16.02.2005, згідно з відведеною їй злочинною роллю, з метою виконання злочинного плану, безпосередньо видавала кредитні кошти по кредитним договорам, які оформлені на громадян без їх відома, [PERSON] . Даний план вчинення злочинів, розроблений організатором організованої групи [PERSON] , був доведений і схвалений учасниками злочинної групи [PERSON] та [PERSON] . Так, згідно з розробленим злочинним планом, членами організованої групи були вчиненні злочини при таких обставинах: Так, 2 листопада 2007 року, [PERSON] , умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, за адресою: [ADDRESS] , зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - Снігур Г.І., надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] для отримання кредиту у розмірі 25000 грн. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись в достовірності поданих їй останньою документів, не ідентифікувавши особу [PERSON] , а також не перевіривши наявність довідок про доходи, оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 429/1 від 02.11.2007 на суму 25 000 грн. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] у сумі 25000,00 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 429/1 від 02.11.2007. Крім цього, 17 грудня 2007 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорта громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] для отримання ним кредиту в розмірі 25000 грн. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись в достовірності поданих їй останньою документів, неідентифікувавши особу [PERSON] , а також не перевіривши наявність довідок про доходи, оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 504/1 від 17.12.2007 на суму 25 000 грн. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 504/1 від 17.12.2007. Крім цього, 20 грудня 2007 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи № 16 від 10.12.2007 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 22 від 10.12.2007 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 грн. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 511/1 від 20.12.2007 на суму 25 000 грн. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 511/1 від 20.12.2007. Крім цього, 27 грудня 2007 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 30 від 24.12.2007 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, та довідку про доходи № 31 від 24.12.2007 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту у розмірі 25000 грн. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та неідентифікувавши особу [PERSON] оформила на ім`я останньої договір кредиту-поруки № 531/1 від 27.12.2007 на суму 25 000 грн. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , у сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 531/1 від 27.12.2007. Крім цього, 15 січня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 8 від 03.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 4 від 03.01.2007 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 грн. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 22/1 від 15.01.2008 на суму 25 000 грн. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , у сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 22/1 від 15.01.2008. Крім цього, 22 січня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 41 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, та довідку про доходи № 37 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту у розмірі 25000 грн. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останньої договір кредиту-поруки № 331/1 від 22.01.2008 на суму 25 000 грн. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 331/1 від 22.01.2008. Крім цього, 28 січня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 49 від 24.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 45 від 24.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 40/1 від 28.01.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 40/1 від 28.01.2008. Крім цього, 01 лютого 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 46 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 43 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту у розмірі 25000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 51/1 від 01.02.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 51/1 від 01.02.2008. Крім цього, 5 лютого 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 39 від 16.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 41 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 60/1 від 05.02.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] у сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 60/1 від 05.02.2008. Крім цього, 5 лютого 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 38 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, та довідку про доходи № 44 від 15.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останньої договір кредиту-поруки № 61/1 від 05.02.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 61/1 від 05.02.2008. Крім цього, 8 лютого 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблену довідку про доходи № 28 від 05.02.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись в достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 63/1 від 08.02.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 63/1 від 08.02.2008. Крім цього, 12 березня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблену довідку про доходи № 41 від 24.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись в достовірності поданих їй останньою документів, не ідентифікувавши особу [PERSON] , а також не перевіривши наявність довідки про доходи останнього, оформила на його ім`я договір кредиту-поруки № 109/1 від 12.03.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 109/1 від 12.03.2008. Крім цього, 26 березня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 42 від 21.02.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 47 від 21.02.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 127/1 від 26.03.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 127/1 від 26.03.2008. Крім цього, 27 березня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 28 від 11.02.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 41 від 24.01.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала ,і відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 30000 гривень. У подальшом,у [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 129/1 від 27.03.2008 на суму 30 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 30000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 129/1 від 27.03.2008. Крім цього, 3 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 22 від 25.03.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 23 від 25.03.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гивеньн. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 139/1 від 03.04.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 139/1 від 03.04.2008. Крім цього, 8 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 21 від 25.03.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, та довідку про доходи № 24 від 25.03.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 25000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останньої договір кредиту-поруки № 144/1 від 08.04.2008 на суму 25 000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 25000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 144/1 від 08.04.2008. Крім цього, 14 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 23 від 08.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 46 від 21.02.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредитуву розмірі 30000 гривень. У подальшом,у [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 151/1 від 14.04.2008 на суму 30000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 30000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 151/1 від 14.04.2008. Крім цього, 16 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 31 від 14.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 31 від 14.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 30000 гривень. У подальшому, [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 155/1 від 16.04.2008 на суму 30000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 30000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 155/1 від 16.04.2008. Крім цього, 16 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 31 від 14.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 30 від 14.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 30000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 156/1 від 16.04.2008 на суму 30000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 30000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 156/1 від 16.04.2008. Крім цього, 18 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 35 від 16.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 22 від 08.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. у подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 163/1 від 18.04.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 163/1 від 18.04.2008. Крім цього, 25 квітня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 42 від 21.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 43 від 21.04.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 172/1 від 25.04.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 172/1 від 25.04.2008. Крім цього, 5 травня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблену довідку про доходи № 33 від 27.03.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 180/1 від 05.05.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 180/1 від 05.05.2008. Крім цього, 16 травня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, не ідентифікувавши особу [PERSON] , а також не перевіривши наявність довідки про доходи останнього, оформила на його ім`я договір кредиту-поруки № 201/1 від 16.05.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 201/1 від 16.05.2008. Крім цього, 22 травня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, не ідентифікувавши особу [PERSON] , а також не перевіривши наявність довідок про доходи, оформила на його ім`я договір кредиту-поруки № 208/1 від 22.05.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 208/1 від 22.05.2008. Крім цього, 26 травня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 43 від 21.05.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 43 від 21.05.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 212/1 від 26.05.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 212/1 від 26.05.2008. Крім цього, 6 червня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , для отримання [PERSON] кредитуву розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, не ідентифікувавши особу [PERSON] , а також не перевіривши наявність довідок про доходи, оформила на його ім`я договір кредиту-поруки № 227/1 від 06.06.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 227/1 від 06.06.2008. Крім цього, 27 червня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 59 від 20.06.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 57 від 29.05.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 252/1 від 27.06.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 252/1 від 27.06.2008. Крім цього, 07 липня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 48 від 25.06.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 49 від 25.06.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 266/1 від 07.07.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 266/1 від 07.07.2008. Крім цього, 20 серпня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 48 від 05.08.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 49 від 05.08.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 313/1 від 20.08.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 313/1 від 20.08.2008. Крім цього, 29 серпня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків Раді Домініка, а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 52 від 20.08.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 51 від 20.08.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання Раді Домініком кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу Раді Домініка, оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 321/1 від 29.08.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я Раді Домініка, в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 321/1 від 29.08.2008. Крім цього, 22 вересня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 50 від 12.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 51 від 12.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредитуву розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 343/1 від 22.09.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 343/1 від 22.09.2008. Крім цього, 29 вересня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 63 від 12.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 65 від 12.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала ,і відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 347/1 від 29.09.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 347/1 від 29.09.2008. Крім цього, 29 вересня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 63 від 12.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 64 від 12.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 346/1 від 29.09.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 346/1 від 29.09.2008. Крім цього, 1 жовтня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 62 від 26.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, та довідку про доходи № 61 від 26.09.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останньої договір кредиту-поруки № 353/1 від 01.10.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 353/1 від 01.10.2008. Крім цього, 23 жовтня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 67 від 01.10.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 65 від 01.10.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 358/1 від 23.10.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 358/1 від 23.10.2008. Крім цього, 31 жовтня 2008 року [PERSON] , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 66 від 23.10.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 64 від 23.10.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 365/1 від 31.10.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 365/1 від 31.10.2008. Крім цього, 28 листопада 2008 року, умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, перебуваючи у приміщення вказаної спілки, зловживаючи довірою директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я - [PERSON] , надала останній копію паспорту громадянина України та копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , а також підроблені довідки про доходи, а саме: довідку про доходи № 89 від 02.12.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді він у ПП „ [PERSON] ніколи не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, та довідку про доходи № 91 від 02.12.2008 про те, що [PERSON] працює у ПП „ [PERSON] , хоча насправді вона у ПП „ [PERSON] ніколи не працювала і, відповідно, не отримувала заробітної плати, для отримання [PERSON] кредиту в розмірі 50000 гривень. У подальшому [PERSON] , довіряючи [PERSON] , не переконавшись у достовірності поданих їй останньою документів, та не ідентифікувавши особу [PERSON] , оформила на ім`я останнього договір кредиту-поруки № 370/1 від 28.11.2008 на суму 50000 гривень. Після цього, в касі вказаної кредитної спілки [PERSON] заволоділа коштами за вказаним кредитним договором, оформленим на ім`я [PERSON] , в сумі 50000 грн, які використала на власні потреби. При цьому, [PERSON] , як бухгалтер-касир Ужгородської філії №1 Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я, видала вказані грошові кошти [PERSON] з каси вказаної кредитної спілки, не переконавшись в особі-позичальнику, тобто не ідентифікувала особу, якій видала грошові кошти за договором кредиту-поруки № 370/1 від 28.11.2008. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене у особливо великих розмірах, вчинене організованою групою, за ч. 3 ст. 353 КК України, як використання завідомо підроблених документів, та за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене у особливо великих розмірах, вчинене організованою групою, та за ч. 3 ст. 353 КК України, як використання завідомо підроблених документів. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене у особливо великих розмірах, вчинене організованою групою. Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024, постановленою у кримінальній справі № 1-605/11, яка набрала законної сили 30.01.2024, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу за № 1-605/11 закрито, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов Ужгородської філії Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачу його право звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з положеннями частини першої та другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, позаяк частиною першою зазначеної статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України). Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, за змістом яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року в справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23). У постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року в справі № 531/2332/14-к (провадження № 51-3007км18), зроблено висновок про те, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо особи закрито з нереабілітуючих підстав, потерпіла має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства. З огляду на вказане вище, ті обставини, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було вчинено дії щодо заволодіння кредитними коштами шляхом оформлення кредитів на громадян без їх відома з використанням при цьому підроблених документів, доказуванню не підлягають. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, та вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини, як то, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди. Відповідачі своєї вини у заподіянні шкоди не спростували, натомість, як зазначено судом вище, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024, постановленою у кримінальній справі № 1-605/11, яка набрала законної сили 30.01.2024, відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною. З наведених підстав суд не бере до уваги покликання представників відповідачів на відсутність доказів їх вини у вчиненні кримінальних правопорушень. Завдані позивачу збитки у визначеному ним розмірі 2 769 652,85 грн [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у добровільному порядку не відшкодовано, доказів на спростування наведеного суду не надано. Вирішуючи питання про розмір збитків, завданих позивачу вчиненням кримінальних правопорушень, слід вказати на таке. Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, статтею 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає у тому, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року (з наступними змінами та доповненнями) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає до відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок тає вина особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 13 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду в справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). З огляду на приписи ч. 6 ст. 82 ЦПК України ті обставини, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було вчинено дії щодо заволодіння кредитними коштами шляхом оформлення кредитів на громадян без їх відома з використанням при цьому підроблених документів, доказуванню не підлягають. Ухвала суду від 22 січня 2024 року, відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій відповідачів у питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цими особами. Як вбачається з наданого позивачем обґрунтованого розрахунку розміру збитків, заподіяних йому внаслідок неправомірних дій відповідачів щодо заволодіння кредитними коштами шляхом оформлення 36 договорів кредиту-поруки на громадян без їх відома з використанням підроблених документів, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь з врахуванням повернутих 427 708,19 грн, становить 2 769 652,85 грн, зокрема, 1 166 949,00 грн по тілу кредитів та 1 602 703,85 грн по відсотках за кредитами, що підтверджується обґрунтованим розрахунком, карточками платежів по 36 гривневим кредитам, неправомірно оформленим та використаним відповідачами, а також з ухвалою ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 у кримінальній справі № 1-605/11. Суд звертає увагу на те, що у ході розгляду справи відповідачі власного розрахунку розміру збитків, заподіяних їхніми неправомірними діями, не надали, поданий позивачем розрахунок не спростували, клопотань про витребування доказів на спростування доводів позивача чи призначення судово-економічної експертизи не заявляли. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір шкоди, заподіяної позивачу неправомірними діями відповідачів, є доведеним і підлягає слдіарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Щодо твердження представника відповідача [PERSON] адвоката Ламбруха О.С. щодо пропушення позивачем строків позовної давності слід вказати на таке. Строки позовної давності в цивільному процесі встановлені в Главі 19 Цивільного кодексу України та починають обраховуватись з дати, коли позивач дізнався або мав дізнатись про порушення своїх прав, зокрема, вчинення кримінального правопорушення. ЦК України не встановлює спеціальних вимог щодо перебігу позовної давності для подання цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить 3 роки, протягом яких потерпіла особа має звернутись із позовної заявою у цивільному процесі, якщо позов не було подано в рамках кримінального процесу. Згідно з ст. 265 ЦПК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Суд оцінює критично покликання представника [PERSON] на те, що кримінальне провадження щодо відповідачів розпочате ще в 2011 році, і з того часу позивач міг довідатися про порушення своїх прав з огляду на таке. Позивачем у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 КПК України було подано цивільний позов у кримінальному провадженні, однак, з незалежних від нього причин даний позов був залишений судом без розгляду тільки в 2024 році, у зв`язку з цим позивач скористався своїм правом на звернення до суду у порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов пред`явлено позивачем у межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи, що матеріальна шкода позивачу спричинена відповідачами внаслідок їх спільних дій, у них виник солідарний обов`язок таку шкоду відшкодувати. Щодо судового збору слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 41544,80 грн, належний до сплати за розгляд даної справи судом, слід стягнути в дохід держави з відповідачів рівними частинами по 13848,26 грн з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved