Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

У квітні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 82 412,99 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,4 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2019 на підставі укладеного кредитного договору № 2001451630801 відповідачці видано кредитну картку з кредитиним лімітом в сумі 15 000 грн, який пізніше було збільшено до 50 000 грн. Позивач зазначає, що як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив відповідачці вимогу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. Відповідачка тривалий час не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, заборгованість станом на 01.02.2024 складає 82 412 грн 99 коп., з яких: 48 003,04 грн - заборгованість за кредитом; 34 409,95 грн - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією. Ухвалою суду від 13.05.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16.09.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що не підписувала кредитний договір, зазначений позивачем, а пропозиція банку в редакції, долученій до позовної заяви, на час отримання спживчого кредиту вже не діяла. Вважає, що заява № 2001451630801 на приєднання до "Договору комплексного обслуговування фізичних осіб" не відповідає Закону України "Про споживче кредитування", в ній відсутні обов`язкові (суттєві) умови для договору про наданя споживчого кредиту, передбачені ст. 12 зазначеного Закону. Паспорт споживчого кредиту також не є належним доказом укладення договору споживчого кредиту. Відповідно до виписки з особового банківського рахунку [PERSON] , наданої позивачем, відповідачка сплатила банку 58 920 грн, а загальна заборгованість за тілом кредиту 48 003,04 грн, тобто у відповідачки відсутня заборгованість перед банком, а отже і право вимоги у позивача до відповідачки відсутнє. 23.09.2024 [PERSON] зернулась із зустрічною позовною заявою до АТ "Перший Український Міжнародний Банк», в якому просила стягнути з відповідача кошти, набуті без достатньої правової підстави, у сумі 10916,96 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що 14.11.2019 вона підписала паспорт споживчого кредиту та заяву № 2001451630801 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, які банк позиціонує як укладення договору споживчого кредиту. Вона отримала кредитну картку "Все можу" з кредитним лімітом 15 000 грн, який згодом було збільшено до 50 000 грн, строком дії до 06.2022. Сплата за процентами відбувалась за надісланими смс повідомленнями з указаною сумою сплати. Вважає, що паспорт споживчого кредиту не є правочином, а з огляду на ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. [PERSON] вважає, що у тексті заяви № 2001451630801 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб відсутні обов`язкові (типові) умови до договору про надання споживчого кредиту, передбачені ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" станом на 14.11.2019, печатки сторони банку, а тому договір комплексного обслуговування фізичних осіб позивач не підписував, примірник договору що належить споживачу, який мав би бути переданий невідкладно після підписання договору сторонами, позивачу не передавався, як то передбачено ст. 13 вказаного Закону. На думку [PERSON] заява приєднання до договору комплексного банківського обслуговування АТ "ПУМБ", публічна пропозиція АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту не є правочином, а право вимоги у банка до неї відсутнє за нікчемністю кредитного договору № 2001451630801, тому відповідач без достатньої правової підстави набув кошти в розмірі 10 916,96 грн, які, на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, зобов`язаний повернути позивачці. В заяві від 20.02.2025 [PERSON] збільшила позовні вимоги за зустрічним позовом і просила стягнути з АТ "Перший Український Міжнародний Банк" кошти, набуті без достатньої правової підстави у сумі 15 116,96 грн. 26.09.2024 надійшла відповідь на відзив від АТ "Перший Український Міжнародний Банк»", де банк просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001451630801 від 14.11.2019, паспорт споживчого кредиту від 14.11.2019 підписані відповідачкою, що свідчить про те, що остання погодилася із запропонованими умовами кредитування, фактично отримавши грошові кошти. Жодних заперечень щодо умов заяви відповідач банку не висловлювала, протягом дії договору користувалася кредитними коштами, здійснюючи операції покупки через термінали, отримувала готівкові кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідачки. 16.10.2024 відповідачка [PERSON] надала заперечення на відповідь на відзив, де виклала позицію, аналогічну зазначеній у відзиві. Ухвалою суду від 05.03.2025 зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду з первісним; здійснено перехід до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.07.2025 закрито підготовче провадження у справі і призначений її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась, подавала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 14.11.2019 [PERSON] підписала заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001451630801, в якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку. У заяві № 2001451630801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказані всі необхідні відомості про позичальника, зокрема: ПІБ, дата народження, РНОКПП, фактичне місце проживання, номер телефону. Вказана заява містить прохання [PERSON] про відкриття на її ім`я поточного рахунку № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку. Також вона просила встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн. Умовами цієї заяви сторони погодили, зокрема розрахуноквий день, строк дії кредитного ліміту, процентну ставку реальну та стандартну - 47,88% річних, за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу. [PERSON] підписанням цієї заяви беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розміщена на сайті pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування. 14.11.2019 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту та інформацію, надану їй як споживачеві до укладення договору про споживчий кредит. Зважаючи на те, що у Законі України "Про споживче кредитування" паспорт споживчого кредиту трактується як інформація, яка надається споживачеві перед укладенням договору про споживчий кредит, в силу позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, він може свідчити про належне ознайомлення відповідача з умовами кредитування. У паспорті споживчого кредиту, який підписаний позичальником, зазначено що позичальник підтверджує, що отримала усі пояснення необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позичальника та її фінансових можливостей, шляхом роз`яснення наведеної інформації. Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови кредитування. Згідно з п. 2.2.1 частини 2 договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції Акцептованими Клієнтом з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору за умови подання Клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами Договору. Пункт 2.2.2. частини 2 встановлює, що дата набрання чинності Договору визначається Заявою на приєднання до Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору. Відповідно до п. 2.2.5 частини 2 підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Таким чином, укладений [PERSON] договір за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Із наведеного вище порядку при укладенні договору позичальником здійснені усі необхідні дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з боку відповідачки укладення договору було б неможливе. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № 2001451630801 від 14.11.2019 перед [PERSON] виконало належним чином, надавши відповідачці кредитні кошти в повному обсязі в сумі кредитного ліміту у початково визначеному розмірі 15 000 грн, який в подальшому було збільшено до 50 000 грн (03.03.2022), що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту та випискою по особовому рахунку позичальника. [PERSON] свої зобов`язання не виконувала належним чином. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.02.2024 та виписки по рахунку з 14.11.2019 по 01.02.2024 встановлено, що відповідачка здійснювала операції покупки через POS-термінал, поповнювала мобільний зв`язок, отримувала готівку через банкомат, сплачувала комунальні послуги, погашала заборгованість по відсоткам за вищевказаним договором. Станом на 01.02.2024 заборгованість відповідачки перед позивачем складає 82 412,99 грн, з яких: 48 003,04 грн - заборгованість за кредитом; 34 409,95 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання нести передбачену договором та/або законом відповідальність. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Доведеність факту отримання відповідачкою кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з особового рахунку позичальника містять інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача, всі операції за кредитною карткою із зазначенням суми, дати проведення операції та чіткою вказівкою призначення проведеної операції. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Таким чином, позивач надав суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів відповідачкою за кредитним договорам. При цьому, на підтвердження своєї позиції про недоведеність позовних вимог, відповідачкою суду не надано доказів, які б спростовували розрахунки заборгованості перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк», не доведено відсутність заборгованості за кредитним договором від 14.11.2019, тобто розрахунки заборгованості по кредитному договору не спростовані, свого конррозрахунку суду не надано. Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Правові та організаційні засади споживчого кредитування визначають право споживача перед укладенням договору про споживчий кредит отримати від кредитодавця всю необхідну інформацію щодо умов кредитування. Ця інформація надається кредитодавцем споживачу за спеціальною письмовою чи електронною формою. За умови дотримання такої форми кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч. ч.1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України, у тому числі, вимог щодо змісту правочину та волевиявлення його учасника. Верховний Суд у справі № 526/405/13 зазначив, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитного договору, або визнання його недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором - є нічим іншим як визнання вище наведеного кредитного договору таким, що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених кредитним договором. Таким чином, наданими позивачем належними та допустимими доказами, а саме: заявою на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичнихосіб № 2001451630801 від 14.11.2019, паспортом споживчого кредиту, які містять підпис [PERSON] , розрахунками заборгованості за кредитним договором та випискою по особовому рахунку, заявлені позивачем позовні вимоги доведені в повному обсязі та не спростовані відповідачкою. За таких обставин, позовні вимоги АТ "Перший Український Міжнародний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитиним договором підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов АТ "Перший Український Міжнародний Банк" суд задовольняє, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн слід стягнути з відповідачки [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] до АТ "Перший Український Міжнародний Банк" про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, задоволенню не підлягає, оскільки, як вже зазначалось судом, встановлено, що між сторонами існували кредитно-договірні відносини, що кредитний договір укладений з досягненням всіх істотних умов. [PERSON] , підписавши заяву від 14.11.2019, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідно до положень статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Outcome: approved