Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт фінанс" звернулось до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.11.2017 між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії становить 20 000 грн., процентна ставка 26 % річних. 20.12.2021 між А "Альфа-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" укладено Договір факторингу, на підставі якого ТОФ "ФК "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за Кредитним договором від 02.11.2017, який укладено між АТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 50 831,13 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. Позиція сторони відповідача Відповідач заяву по суті справи не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області. Інші заяви від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України. Сторона позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 14.10.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 02.11.2017 між ТОВ АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Дана Угода складається з Пропозиції про укладення Угоди (оферта) та Акцепту пропозиції на укладення Угоди. Ліміт кредитної лінії становить 20 000 грн., процентна ставка 26 % річних. Обов`язковий мінімальний платіж - 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн. (а.с. 6). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] , містить дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 6). Відповідно до виписки за картковим рахунком боржника за період з 02.11.2017 до 05.02.2024 [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та здійснював погашення заборгованості (а.с. 16-23). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 02.12.2021 заборгованість відповідача за кредитом складає 50 831,13 грн, у тому числі: прострочення з повернення тіла кредиту - 44 092,56 грн, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 5 184,38 грн, неустойка - 500 грн, овердрафт (несанкціонована заборгованість) - 1 054,19 грн (а.с. 24). Також, судом встановлено, що 20.12.2021 між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено Договір факторингу № 4, відповідно до якого АТ "Альфа-Банк" передає ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с. 8-12). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 20.12.2021, підтверджує факт переходу від АТ "Альфа-Банк" до ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с. 13). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 20.12.2021 до Договору факторингу, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором від 02.11.2017 в сумі 50 831,13 грн, з яких: 45 146,75 грн - залишок за тілом кредиту, 5 684,38 грн - залишок заборгованості за штрафними санкціями (а.с.14). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Еліт фінанс" та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також із їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини) з врахуванням уступки права вимоги відповідно до договору факторингу. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно зі ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Пунктом 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.11.2017 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Угоди, у ньому відображена фактична сума встановленого кредитного ліміту, нарахування процентів, та всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Неустойка у формі штрафу в сумі 500 грн за спірним договором була нарахована первісним кредитором у період з 02.06.2019 по 02.03.2020, тобто до запровадження карантину (до 11.03.2020) та до введення воєнного стану в Україні (до 24.02.2022). Відтак, дія положень пунктів 15 та 18 Прикінцевих і Перехідних положень Цивільного кодексу України на правовідносини щодо нарахування зазначеної пені не поширюється. Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Відтак, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. Розподіл судових витрат Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 9 200 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15.06.2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що на підтвердження витрат в розмірі 9200 грн, понесених ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на правничу допомогу, позивачем надано: - договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.04.2024, відповідно до п. 3.1. якого вартість робіт встановлюється з розрахунку 2 000 грн за одну годину роботи адвоката; - акт приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, відповідно до якого ціна 0,5 години надання первинної консультації замовнику у справі становить 1 000 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини за 2 години - 4 000 грн, підготовка та подання позовної заяви 2,1 години - 4 200 грн, свідоцтвом адвоката Литвиненко О.І. серії КС № 9438/10 та платіжною інструкцією № 4952 від 01.10.2024 про оплату наданих адвокатом послуг правової допомоги (а.с. 25-29). Відтак, згідно акту приймання-передачі наданих послуг адвокатом витрачено 4 години 36 хвилин часу під час надання професійної правничої допомоги позивачу. Аналізуючи подані представником позивача документи про сплату витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Оцінюючи предмет позову у цій справ суд доходить висновку, що наразі існує усталена судова практика щодо стягнення факторами кредиторської заборгованості за договорами споживчого кредиту, розгляд справи відбувся без участі у судовому засіданні представника позивача. Отже, предмет позову не вимагає витрачання значної кількості часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів. Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що стягнення з відповідача суми в розмірі 4 600 грн буде пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, зазначена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача у порівнянні із сумою заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення. Витрати зі сплати судового збору При поданні позовної заяви до суду ТОВ "Фінансова компанія "Еліт фінанс" сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АБ "Укргазбанк" № 5106 від 16.110.2024 (а.с. 5). Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у повному розмірі в сумі 3028,00 грн.

Outcome: partial