Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

22.08.2025\~року до\~Криворізького районного\~суду Дніпропетровської\~області,\~за підсудністю\~з Саксаганського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~надійшов вказаний\~позов,\~в якому\~представник позивача\~просить суд стягнути з відповідача по справі [PERSON] , на користь позивача аліменти на його утримання, у зв`язку з досягненням позивачем повноліття та продовження ним навчання, в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до закінчення позивачем навчання, але не більше як до 23 річного віку. В обґрунтування позову представник вказував, що [INFO] народився позивач по справі [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідача на користь матері позивача стягувалися аліменти на утримання сина, до його повноліття. [INFO] позивач досяг повноліття, проте він продовжує навчання в Гірничому фаховому коледжі КНУ на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може забезпечувати себе самостійно, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку йому не надає. У зв`язку із чим, позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідач позов не визнав, надав суду відзив. Заперечуючи позовні вимоги вказав про не доведення позивачем його потреби у матеріальній допомозі від батька, у зв`язку з продовженням навчання. Вказав, що факт продовження навчання сином на бюджетній основі та за денною формою навчання, не перешкоджає йому працювати та суміщати навчання з роботою, з метою забезпечення своїх потреб самостійно. Крім цього, відповідач вказав, що він має іншу родину, в якій на його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , а його доходи останні роки невеликі. У зв`язку з чим, відповідач вважав відсутніми підстави для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 40-41). Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. Позивач, представник позивача до суду не з`явилися, від представника позивача до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача, в позові просив відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі,\~ відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши заяви по суті справи, дослідивши докази подані сторонами, встановивши правовідносини, які виникли між ними та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 759 (а.с. 4). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2009 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від усіх доходів відповідача, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). [INFO] [PERSON] досяг повноліття (а.с. 6). Як слідує з довідок ВСП «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» від 07.12.2023 № 338 (а.с. 11) та від 29.08.2025 за № 325 (оновлена довідка а.с. 29), [PERSON] наразі є студентом 3 курсу денної форми навчання, бюджетна основа, термін навчання 01.09.2023 по 30.06.2027 ( а.с. 29). Вказана обставина також підтверджується копією Договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти за «10/23 від 01.10.2023 (а.с. 9-10). Отже, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] досяг повноліття, проживає окремо від батька, що не спростовано відповідачем, при цьому продовжує навчання на 3 курсі ВСП «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету», денна форма навчання, бюджетна основа, термін навчання 01.09.2023 по 30.06.2027. Відповідно до\~ст.\~199\~СК України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Так, згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд бере до уваги, що [PERSON] , досягши повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, відповідно позбавлений можливості працювати і самостійно заробляти собі на життя, що слідує з довідки з навчального закладу. Відповідач, будучи фізично здоровим, повнолітнім чоловіком, що ним не заперечувалося, участі в утриманні сина [PERSON] , який продовжує навчання не приймає, допомоги сину не надає. Доводи відповідача про те, що він має іншу родину, в якій має неповнолітню дитину [PERSON] , знайшли своє підтвердження (а.с. 42-43). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вказуючи про своє непросте матеріальне становище, відповідач не надав доказів про те, якими є його доходи в 2025 році, при цьому сам відповідач вказав у відзиві про те, що саме на його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] (а.с. 41). Відповідач вказав про те, що позивач не довів того факту, що він потребує матеріальної допомоги від батька у зв`язку з навчанням. Однак, з такими доводами відповідача не можна погодитися в повному обсязі. Так, повнолітній [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання, що нині є його основним завданням, спрямованим на реалізацію права на освіту. Навчаючись за денною формою навчання він позбавлений можливості повноцінно працювати та отримувати заробітну плату, на відміну від батька - [PERSON] , який будучи повнолітнім, фізично здоровим та працездатним чоловіком, не обмежений в можливості працювати та отримувати заробітну плату, в тому числі з метою утримання неповнолітніх дітей, надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, що продовжує навчання. Довідка з ПФУ свідчить про те, що [PERSON] в 2022 році офіційно був працевлаштований лише 2 місці, в 2023 році офіційно не був працевлаштований, а в 2024 році працював офіційно періодично, з жовтня 2024 офіційно не працевлаштований (а.с. 45-46), хоча нині, в умовах воєнного стану, бажаючі працевлаштуватися мають таку можливість. [PERSON] є повнолітнім сином відповідача, має право на освіту, що забезпечить йому отримання майбутньої професії, а обов`язком батьків в силу ст. 150 СК України є, серед іншого, обов`язок підготовки дітей до самостійного життя. В силу продовження навчання, [PERSON] позбавлений можливості повноцінно працювати, але при цьому має безумовну, беззаперечну потребу у харчуванні, придбанні одягу, взуття, тобто потребує коштів на задоволення елементарних природних потреб людини у суспільстві. Беручи до уваги викладене, зокрема відсутність даних про незадовільний стан здоров`я сторін, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача, попри відсутність офіційного працевлаштування, певного рівня доходів, що забезпечують йому можливість утримувати неповнолітню дитину, укладати договори на правничу допомогу з представником, необмежену можливість відповідача працювати та отримувати доходи, при цьому обмежену можливість для цього [PERSON] , який продовжує навчання на денній формі, наявність у нього потреби у матеріальній допомозі від батьків на період навчання для задоволення елементарних життєвих потреб, а також враховуючи можливість отримання допомоги від обох батьків, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки від усіх доходів відповідача, щомісячно, на період продовження [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення останнім 23 річного віку. При цьому, у разі зміни обставин, що впливають на розмір аліментів, сторони не позбавлені права звернутися до суду з позовом про збільшення чи зменшення розміру аліментів, що слідує зі змісту ст. 192 СК України. В позові ставилося питання про стягнення аліментів в частці від заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, положення ч.2 ст. 182 СК України, щодо мінімального гарантованого розміру аліментів - не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки [PERSON] не є дитиною в розумінні ст. 6 СК України. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн (що становить мінімальний розмір судового збору за вимогами матеріального характеру) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial