Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт приналежності їй правовстановлюючого документу на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме: Свідоцтво про право на житло, яке було видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради від 29.09.1993, що зареєстроване у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» від 29.09.2000, за № 89 та записано до реєстрової книги за № 10, що було видане на ім`я « [PERSON] ». Заява мотивована тим, що квартира що розташована за адресою: [ADDRESS] , була надана, [PERSON] , у зв`язку із його роботою у Харківському ветеринарному інституті , на сім`ю із чотирьох осіб: чоловік [PERSON] , дружина [PERSON] , та діти - син - [PERSON] та донька [PERSON] , згідно до ордера. Вказує, що заінтересована особа у справі [PERSON] , [INFO] є матір`ю заявниці. У подальшому вони сім`єю приватизували цю квартиру та отримали Свідоцтво про право власності на житло, яке було видане комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради 29.09.1993 та зареєстрованого у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» від 29.09.2000, за №89 та записано до реєстрової книги за № 10. До теперішнього часу заявниця та її мати [PERSON] користуються цією квартирою, сплачують комунальні послуги, тобто виконують обов`язки як власники такого житла. [INFO] помер батько завниці [PERSON] . [INFO] помер брат заявниці [PERSON] . Також зазначила, що 3/4 частки цієї 3-х кімнатної квартири належить матері заявниці [PERSON] , а саме: 1/4 частки - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке було видане комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради від 29.09.1993 року, частки - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом /1-1406/ від 03.07.2000, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області - Задоріною Т.А. та 1/4 частки - на підставі свідоцтва про право на спадщину /1-2850/ від 31.07.2008, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області - Задоріною Т.В. На протязі багатьох років вони разом з родиною мешкали у цій квартирі, не звертаючи уваги на деталі правовстановлюючого документу, проте у серпні 2025 року виникла необхідність надання документів про реєстрацію права власності, не звертаючи уваги на деталі правовстановлюючого документу, а саме на невідповідність написання її прізвища по-батькові у документі його написанню у паспорті громадянина України, у зв`язку з тим, що ніяких дій з нерухомістю не проводила. Так була виявлена невідповідність написання її прізвища по-батькові « [PERSON] » у правовстановлюючому документі - його написанню в громадянському паспорті « [PERSON] ». 24.02.2022 почалася військова агресія РФ проти України. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022року № 64/2022, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року і який продовжений згідно вимог діючого законодавства та триває до теперішнього часу. Пояснює, що з метою збору та підготовки необхідних документів вона звернувся за отриманням витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але отримати такий не уявляється можливим, у зв`язку з невідповідністю написання її прізвища по-батькові « [PERSON] » у правовстановлюючому документі та паспорті. Вказані розбіжності унеможливлюють проведення державної реєстрації на підставі поданих документів. У зв`язку з цим виникла необхідність звернутись до суду з вказаною заявою, через те, що ніяким іншим шляхом виправити зазначені помилки та усунути наявні недоліки на теперішній час неможливо. Просить задовольнити заявлені вимоги, вважає, що існують на те усі правові та фактичні підстави. Ухвалою суду заяву було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявниця у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, заяву просила задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа, представник Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, є користувачем підсистеми ЄСІТС Електронний Суд, надав до суду заяву, в якій просили розглянути справу на розсуд суду за наявними у справі доказами, прийняти рішення до вимог чинного законодавства та без присутності представника Малоданилівської селищної ради. Зазначив, що заперечення відсутні (а.с. 21-22). Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, на задоволенні заявлених вимог наполягала, підтвердила обставини, викладені у заяві [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області 30.01.1997 року та картки платника податків, виданої державною податковою інспекцією у м. Харкові від 26.03.1999, заявниця є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка до шлюбу мала прізвище « [PERSON] », що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00054047341 (а.с. 3-5, 26-27). У Свідоцтві про право власності на житло, яке було видане комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради від 29.09.1993 та зареєстрованого у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» 29.09.2000, за №89 та записано до реєстрової книги за №10, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження старого зразка серії [NUMBER] , виданого 29.08.1973 та складеного на російській мові « [PERSON] », народилася [INFO] , її батьками вказані: на рос. « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 9). [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис №116 від 28.10.1999 року Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області (а.с. 10). Після смерті батька, мати зявниці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом набула частку у праві власності спільної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Інформація стосовно автентичних даних заявниці [PERSON] , що містяться у свідоцтві про народження заявниці, паспорті громадянина України, довідці РНОКПП, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00054047341 від 08.10.2025, окрім написання по-батькові, повністю збігається з її паспортними даними, що містяться у матеріалах справи. Тобто, у написанні прізвища заявниці у Свідоцтво про право на житло - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яке було видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради від 29.09.1993, що зареєстроване у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» від 29.09.2000, за № 89 та записано до реєстрової книги за № 10, де вказано одним із співвласників заявницю - [PERSON] та її паспорті громадянина України [PERSON] », наявні розбіжності, що унеможливлюють реалізувати її майнові та спадкові права. Проте, на думку суду вищенаведені розбіжності у Свідоцтві про право власності є очевидною опискою, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з вказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України. Частинами 1, 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 3, 4, 6 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293, статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У роз`ясненнях, що викладені в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа [PERSON] , а саме Свідоцтво про право на житло - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яке було видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради від 29.09.1993, що зареєстроване у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» від 29.09.2000, за № 89 та записано до реєстрової книги за № 10, є підтвердження її права як співвласника на цю квартиру. Однак розбіжність у написанні прізвища унеможливлює здійснення заявницею своїх майнових прав на реєстрації цього права власності у Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт, який просить встановити заявниця, підтверджується наступними письмовими доказами: - \~ \~ \~ \~свідоцтво про право на житло - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яке було видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Малоданилівської селищної ради від 29.09.1993, що зареєстроване у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» від 29.09.2000, за № 89 та записано до реєстрової книги за № 10, де вказано одним із співвласників заявницю - [PERSON] та її паспорті громадянина України [PERSON] ; - \~ \~ \~ \~паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області 30.01.1997 року та картка платника податків, видана державною податковою інспекцією у м. Харкові від 26.03.1999, відповідно до яких заявниця є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка до шлюбу мала прізвище « [PERSON] », згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00054047341 від 08.10.2025. На переконання суду, вказані розбіжності у написанні прізвища заявника викликані різним його перекладом з російської мови на українську (відрізняється лише одна буква «и»/»і»), у зв`язку з чим суд погоджується із слушністю доводів поданої у порядку окремого провадження заяви. Щодо розподілу судових витрат. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved