Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

04 серпня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 19505 грн. У позовній заяві представник позивача вказує, що 28.08.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 803267743 у формі електронного документа з використанням електронного підпису позичальника, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти в розмірі 8300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач у порушення умов Договору та Правил, не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовленні сторонами\~ строки. В подальшому, 15.10.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу № МВ-ТП/4. Відповідно до умов договору факторингу, фактор зобов`язався сплатити клієнту суму фінансування відповідно до реєстру переданих прав грошової вимоги. Таким чином, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 23655 грн. Разом з тим, позивач прохає суд стягнути лише частину заборгованості за договором. Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення\~ позивачем становить 19505 грн, із яких заборгованість по кредиту 8300 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 11205 грн. Враховуючи зазначене, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 19 505 грн і понесені судові витрати по справі. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» - Дорошенко О. В., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 28.08.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №803267743, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 8300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору, додатках до нього та Правилах ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 22- 33). Відповідно до п. 2.2 Договору сума кредитного ліміту становить 8300 грн. Згідно умов п. 2.3 Договору кредитодавець надає перший транш за Договором у розмірі, що дорівнює загальній сумі кредиту - 8300 грн 28.08.2024 року, що є датою надання кредиту. Згідно п. 3.1 Договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 16 (шістнадцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 16 (шістнадцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1328 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через Особистий кабінет (п. 3.3 Договору). Згідно п. 7.1 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 13.09.2024, а саме протягом 16 (шістнадцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником. Відповідно до п. 8.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Згідно п. 8.2-8.3 Договору процентна ставка за договором є фіксованою і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua (п. 14.1 Договору). Укладаючи договір, сторони дійшли згоди про те, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підписів сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 14.2 Договору). Пунктом 14.12 Договору визначено, що цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. До договору додано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» із зазначенням інформації та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником [PERSON] в електронній формі знайшов своє підтвердження. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти\~ на\~ рахунок\~ позичальника у сумі 8300 гривень (а.с. 38). Факт зарахування грошових коштів в розмірі 8300 грн на банківську картку [PERSON] 28.08.2024 року підтверджується випискою по рахунку (рух коштів по рахунку) за період з 28.08.2024 по 31.08.2024 року,\~ наданою АТ «А-БАНК» (а.с. 97- 99). 15.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/4, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги право до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі за кредитним договором №803267743 від 28.08.2024 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (а.с. 12-14). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. У п. 2.2 Договору факторингу сторони погодили, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. З метою збереження та не розголошення персональних даних інших осіб з якими у Товариства існують правовідносини, до суду надано витяг з Реєстру прав вимог, в якому є відомості про право вимоги за Договором саме про особу відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 15 жовтня 2024 року до Договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року, до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 803267743 від 28.08.2024 року у\~ розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги (а.с. 15-16). На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та у спосіб, узгоджений сторонами у Договорі, Товариство повідомило позичальника про відступлення права вимоги шляхом відправлення електронного листа на електронну адресу, зазначену ним при укладанні Договору (а.с. 39). Відповідно до умов Договору Товариство має право вимагати від відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором (п. 9.1.1.1 Договору) Відповідно до п. 9.1.1.7 Договору у разі затримання відповідачем сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць новий кредитор має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення відповідача про дострокове припинення/розірвання Договору. При цьому, Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення про дострокове розірвання договору, в тому числі на електронну пошту відповідача [PERSON] (а.с. 39 зворот). Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань по поверненню кредиту належним чином не виконує, заборгованість не погашає, в зв`язку з чим станом на 11.07.2025 року загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» становить 23655 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором (з дати укладання кредитного договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору) (а.с. 17-19). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховувались. Разом з тим, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення, прохає суд стягнути частину заборгованості за Договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем, становить 19 505 грн, яка складається із: - 8300 грн - заборгованість по кредиту, - 11 205 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові\~ у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а\~ в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором\~ за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, при цьому позивач на підставі договору факторингу набув право грошової вимоги до боржника, тому з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 803267743 від 28.08.2024 року в заявленому розмірі 19 505 гривень. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові\~\~ витрати\~ позивача\~ на\~ професійну\~ правничу\~ допомогу становлять 5000 грн, які підтверджується наданими позивачем доказами: Договором про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та АБ «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого Колінько Альони Валеріївни; Додатковою угодою № 1144 від 01.07.2025 року до Договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року; Актом приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги та платіжною інструкцією про сплату наданих послуг у розмірі 5000 грн (а.с. 42-48). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд вважає, що заявлена представником позивача сума витрат на правничу допомогу 5000 грн є співрозмірною з ціною позову, обґрунтованою та не є завищеною й відповідно підтвердженою наданими доказами. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved