Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

10 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», подана через систему ЄСІТС та підписана представником позивача Тараненко Артемом Сергійовичем до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому прохає суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 933989315 від 23.08.2021 в розмірі 93 381,40 грн і понесені судові витрати по справі. 18 чераня 2025 року представником відповідача поданий відзив на позов, у якому відповідач прохає у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Зачепіло З.Я. до суду подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в якому зазначає, що спір який виник між сторонами відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту невиконання зобов`язання та нарахування штрафних санкцій, індексу інфляції та 3% річних, судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів ,які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, у зв`язку з цим прохає зменшити розмір витрат ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 3 000 грн. Представником позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» адвокатом Тараненко А.І. до суду подані додаткові пояснення, в яких вказано, платіжні документи не підтверджують належного виконання зобов`язання, оскільки відображають переказ коштів за реквізитами, що не пов`язані з погашенням кредитної заборгованості, а саме переказ з картки на картку. Таким чином, твердження відповідача про інші платежі не підтверджені доказами та не мають правового значення для оцінки фактичного стану виконання зобов`язань за кредитним договором. Щодо нарахування процентів, то відповідач був ознайомлений з умовами договору, алгоритм нарахування процентів узгоджений Кредитним договором. Позичальник, підписавши договір, надав згоду на сплату усіх зазначених платежів. Звертає увагу, що відповідачка сплачувала певну суму за кредитним договором тому виконувала умови договору, що свідчить про те, що вона усвідомлював існування договору та визнавала його зобов`язання. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 10.12.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до отриманої в порядку 187 ЦПК України інформації відповідачка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 26 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 19 лютого 2025 року. 19 лютого 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 10 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідачки. 10 квітня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 12 червня 2025 року у зв`язку з клопотанням представника відповідачки. 12 червня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 09 липня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. Ухвалою від 09 липня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 вересня 2025 року. 18 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 15 жовтня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. У судове засідання 15 жовтня 2025 року сторони не з`явилися. Представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог. Представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву у якій прохав позовні вимоги задовольнити частково та просив врахувати правову позицію, висловлену у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 933989315 (а.с.22 зворот.-25). Відповідно до п. 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно п. 1.7 та п.1.8 Договору, кредит надається строком на 30 днів, до 22.09.2021, і зазначений період визначено як дисконтний період. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 109,50 відсотків річних, що становить 0,30 відсотків у день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка) (п. 1.9,2 Договору). На умовах, викладених у п. 1.8 Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 722,70 відсотків річних, що становить 1,98 відсотків у день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка) (п. 1.9.3 Договору). У разі закінчення дисконтного періоду за факту користування позичальником сумою кредиту зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання знову відкладається на один календарний день, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду, при цьому з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98% на день (п. 1.12, 1.12.1, 1.12.2 Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 4.1 Договору). Позичальник засвідчує, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця і позичальника (п. 4.7 Договору). Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.2 Договору). Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 4.13 Договору). Судом установлено, що кредитний договір № 933989315 від 23.08.2021 та Графік розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV666NK (а.с.34). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Підписавши кредитний договір № 933989315 від 23.08.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, [PERSON] засвідчила, що вона погодилася на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, кредитний договір № 933989315 від 23.08.2021 укладено між сторонами відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов укладеного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано грошові кошти в розмірі 22 000,00 гривень на номер карти № 5167-80ХХ-ХХХХ-5123, зазначений відповідачкою у заявці на отримання грошових коштів у кредит (а.с.33,44). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до п.2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.47-50). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2020 року (а.с.53). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2021 року (а.с.54-57). 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.59). 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.60). 31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2024 року (а.с.61). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 157 від 26.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 933989315 від 23.08.2021 на загальну суму 57 323,40 гривень, з яких: 22 000,00 гривень - заборгованість по кредиту, 35 323,40 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.62-63). У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) відповідно до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, пунктом 2.1 якого передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.64-67). 03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 про продовження строку дії Договору до 31.12.2022 включно (а.с.70). 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 про продовження строку дії Договору до 30.12.2024 включно (а.с.71). Згідно Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 933989315 від 23.08.2021 на загальну суму 93 381,40 гривень, з яких: 22 000,00 гривень - заборгованість по кредиту, 71 381,40 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.72-73). 07.11.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 0711/24/Е (а.с.74-77). ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою [PERSON] . Пунктом 1.1 Договору передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024, до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 933989315 від 23.08.2021 на загальну суму 93 381,40 гривень, з яких: 22 000,00 гривень - заборгованість по кредиту, 71 381,40 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.79-80). Додаткових угод між відповідачкою та первісним кредитором, які б змінювали положення п.1.12 договору щодо продовження загального строку дії договору, не укладалося. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором вбачається, що проценти за ставкою 0,30% в день нараховані відповідачу протягом дисконтного періоду, тобто, до 22.09.2021 включно. В подальшому проценти за вказаним кредитним договором нараховувались за процентною ставкою 2,98% в день у відповідності до п. 1.12., 1.12.1., 1.12.2. даного кредитного договору до відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», тобто, до 26.10.2021. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 27.10.2021 до 20.12.2021, тобто у межах визначеного кредитним договором строку кредитування (п. 1.12.1, 1.12.2. договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Також, суд зауважує, що частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п.п. 1.1.3. та п.п. 1.1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеногоміж ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», сторони домовились, що термін «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, а «борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Відповідно до п.п. 1.1.3. та п.п. 1.1.4. Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони домовились, що термін«право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, а «борг» - означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимоги), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами. Відповідно до п.п. 1.1.3. та п.п. 1.1.4. Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», сторони домовились, що термін «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, а «борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17). За таких обставин, позивачем доведено та підтверджено належними доказами факт відступлення права грошової вимоги та правильність нарахування сум. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 93 381,40 гривень, з яких: 22 000,00 гривень - заборгованість по кредиту, 71 381,40 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 6000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені позивачем належними доказами. Разом з цим, суд погоджується з клопотанням представника відповідача щодо не співмірності розміру правничої допомоги і вважає завищеною оплату наданих послуг, тому враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, також суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача з 6000 грн. до 3000 грн 00 коп.

Outcome: partial