Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 29 серпня 2014 року вона уклала шлюб із відповідачем, [PERSON] . За час перебування в шлюбі, сторони мають двох спільних дітей, а саме доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Між позивачкою та відповідачем фактично припинені відносини та вони проживають окремо. З моменту фактичного припинення відносин, відповідач [PERSON] матеріально позивачці та їхнім спільним дітям взагалі не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого позивачка не має можливості сама утримувати неповнолітніх дітей. Між позивачкою та відповідачем на момент пред?явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. На скільки відомо позивачці, відповідач отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак відповідач добровільно цього не робить: аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від його представника адвоката Чудака В.Д. подано до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без його участі та участі відповідача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 17.08.2015, [PERSON] , народилася [INFO] та до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 16.04.2018, [PERSON] , народилася [INFO] . Сторони по справі є батьками малолітніх дітей. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 29.08.2014 року. Так, відповідно до\~ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Вказаний положення передбачене і в ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", відповідно до якого, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачкою доведено необхідність стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, позаяк відповідач є працездатним та молодим за віком, а також враховуючи, що як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей, а також визнання позовних вимог відповідачем, що свідчить про його готовність утримувати своїх дітей та надавати фінансову допомогу матері на утримання спільних доньки та сина, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) боржника. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду про стягнення аліментів, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивачки про відшкодування понесених нею судових витрат, судом встановлено наступне. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. При поданні позову позивачка судовий збір не сплачувала в силу звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", а тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу надано квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 28.08.2025 р. за надання правничої допомоги на суму 2\~000 гривень. Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи, що позивачкою було надано підтверджуючі документи про понесення витрат на оплату правової допомоги, а відповідач не заперечував, щодо заявленої вимоги, тому вимога про стягнення з відповідача витрат на надання правничої допомоги є доведеною та її потрібно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved