Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

25.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Ляр Д.Ю. до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.11.2018 року у розмірі 28\~488,86 грн., що складається з: 31\~860,19 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6\~628,67 грн. заборгованості за простроченими відсотками; стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 26.11.2018 року та приєднався до умов та правил надання банківських послуг. На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35\~000,00 грн. Відповідач отримав кредитну карту № [NUMBER] , строк дії 05/22, тип Універсальна. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. В процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 42% річних. Також, у зв`язку зі змінами в законодавстві, клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 26.11.2018 року. Далі, в процесі користування рахунком 19.03.2021 року відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну карту № [NUMBER] , строк дії 01/25, тип Універсальна, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. При цьому, на момент підписання вище вказаної заяви, відповідач мав заборгованість. Починаючи з 19.03.2021 року, відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 42%. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим, відповідач станом на 29.01.2025 рік має заборгованість у розмірі 38\~488,86 грн., яка складається з: 31\~860,19 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6\~628,67 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 27.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла від представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколенко В.В. заява про усунення недоліків, шляхом надання позовної заяви в новій редакції, а також доказами направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 26.11.2018 року [PERSON] власноручно підписав заяву б/н з метою отримання банківських послуг. Клієнт ознайомлений та погоджується з правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані на ознайомлення. Своїм підписом клієнт погоджується, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. 19.03.2021 року між сторонами в електронному вигляді підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, згідно якої клієнт\~приєднується до розділів «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунки та зазначено наступні істотні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, сума до 50\~000,00 грн. для карт «Універсальна», до 75\~000,00 грн. для карт «Універсальна Gold»; строк 12 місяців з пролонгацією; мета споживчі цілі; спосіб видачі безготівковим шляхом; процентна ставка фіксована, 42,0 % річних для карт «Універсальна», 40,8 % річних для карт «Універсальна Gold». Зазначено також порядок повернення кредиту (Повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; - у разу прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань, права та обов`язки сторін, тарифи. Згідно довідки про видані картки [PERSON] було видано наступні картки: 26.11.2018 року № [NUMBER] , термін дії 05/22, тип «Універсальна»; 19.03.2021 року № [NUMBER] , термін дії 01/25, тип «Універсальна». Згідно копії довідки про зміну умов кредитування [PERSON] 26.11.2018 року відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт у розмірі 2\~100,00 грн., який в подальшому збільшувався до 35\~000,00 грн. (останній раз 25.08.2021 року) та зменшувався до 0.00 грн. (останній раз 01.05.2023 року). Суду надано виписку за договором №б/н за період з 26.11.2018 року по 31.01.2025 рік, згідно якої відповідач дійсно користувався наданими коштами. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1, 2 статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції (далі Закон), електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до частини 1, 2 статті 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис, електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані, будь-яка інформація в електронній формі; засіб електронного підпису чи печатки апаратно-програмний або апаратний пристрій чи програмне забезпечення, які використовуються для створення та/або перевірки електронного підпису чи печатки. Відповідно до змісту статті 7 Закону оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею 14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно з загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до пункту 5 частини 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частини 1-3 статті 100 ЦПК України\~електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Частиною 13\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36 Господарського процесуального кодексу України\~та\~статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. До суду надано копію витягу з «Умов і правил надання банківських послуг». Щодо наданих документів суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~ підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Враховуючи вимоги статей 207, 1055 ЦК України кредитні договори, у тому числі які укладаються відповідно до ст. 634 (договір приєднання), мають містити підписи сторін на всіх формулярах або інших стандартних формах, які містять умови такого договору. До цих правовідносин не можна застосувати правила договору приєднання, передбачені частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до яких договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Тарифи, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем, тобто банк міг додати до позовної заяви витяги з Умов і Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Окрім цього, Умови і Тарифи відповідно до вимог статей 207, 634, 1055 ЦК України мають містити підпис відповідача, оскільки законодавством установлені вимоги щодо письмової форми до всіх форм кредитних договорів, у тому числі договорів приєднання. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав суду витяг з Умов і правил, які не містять підпису відповідача, який би свідчив про те, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася й погодилася з ними, підписуючи Заяву позичальника, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без її відома. Суд наголошує, що позивачем не надано копій примірників Умов, які відповідно до ст. ст. 207, 1055 ЦК України як складові частини кредитного договору мають містити підпис відповідача. З наданих суду матеріалів вбачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем лише анкети-заяви №б/н від 26.11.2018 року та заяви б/н від 19.03.2021 року. На підставі викладеного суд вважає, що оскільки витяг з Умов і правил, які надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не містять підпису відповідача, а позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач підписуючи Договір, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без його відома, то їх не можна розцінювати як частину Договору, укладеного сторонами\~26.11.2018 року. Отже, суд відхиляє умови Договору, викладені у витягу з Умов і правил через недостовірність таких доказів, а при вирішенні справи керується лише тими умовами Договору, які сторони узгодили шляхом підписання відповідачем анкет-заяв, заяви та довідки про тарифи. Вказане вище узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм статей 207, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України в аналогічній справі, викладеними в постанові від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Згідно зі змістом ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1\~статті 1049 ЦК України). У відповідності до частини 2 статті\~1054\~та частини 2 статті\~1050 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З положень частини 1, 2\~статті 1056-1 ЦК України\~вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає\~Закон України «Про споживче кредитування» (далі також -Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року. За\~статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України № 1734-VIII. Згідно з частиною 1-4\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини 1 статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором станом на 29.01.2025 року становить\~38\~488,86 грн., та складається з наступного: 31\~860,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту, за простроченими відсотками 6\~628,67 грн.; погашено за поточним тілом кредиту \~127\~240,50 грн., за простроченим тілом кредита 1\~761,40 грн., по нарахованим відсоткам 2\~069,17 грн., за\~простроченими відсотками \~1\~206,02 грн. Крім того з розрахунку вбачається, що процентна ставка змінювалася. З огляду на вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором, укладеним 26.11.2018 року\~в розмірі\~38\~488,86\~грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та прострочених відсотків. Частиною 1\~статті 79 ЦПК України\~передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1, 5, 6\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved