Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач зазначив, що 18.08.2012р. між сторонами було укладено шлюб, який рішенням від 30.11.2017р. Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про її народження вказано позивача. 27.11.2017р. між сторонами було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за р.№ 5599. П.2 цього договору встановлений обов`язок позивача як батька сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 10 000грн шомісяця. Згідно до п. 3 договору, крім сплати суми аліментів, позивач зобов?язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в розмірі 12 200грн., щомісяця, до 25.09.2018р. За домовленістю батьків, позивач додатково зобов?язується виплатити 80 000грн до 01.01.2018р. на оздоровлення дитини. 3 2017 по 2020р.р. позивач виконував свої зобов?язання за договором належним чином. У зв?язку зі зміною сімейного і матеріального стану з 2020р. у позивача перед вілповідачем з?явилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 204 225,00 грн., а також заборгованість зі сплати витрат на оздоровлення у розмірі 80 000,00 грн. У зв?язку із викладеним відповідачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення з позивача [PERSON] щодо стягнення заборгованості по аліментам на утримання доньки у розмірі 204 225грн., а також заборгованості зі сплати додаткових витрат у розмірі 80 000грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024р. відкрито провадження у справі ЄУН 205/6502/24. 14.02.2020р. відповідач одружився із [PERSON] , в них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на теперішній час і до 04.12.2026р. дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 12.03.2020р. було оголошено карантин зв?язку з пандемією коронавірусу в Україні, який тривав до 30.06.2023р. 24.02.2022р. оголошено воєнний стан на території України у зв?язку з військовою агресією російської федерації, який триває дотепер. Наслідки коронавірусу і досі негативно позначаються на всіх галузях економіки, що в подальшому було посилено наслідками військової агресії російської федерації. 3 метою позбавлення обов?язкового звернення до ТП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Всі зазначені обставини негативно позначилися на доходах відповідача, які, починаючи з 2020р. суттєво зменшилися. Відповідач з 23.03.2018р по теперішній час обіймає посаду директора на Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-55». Загальний дохід відповідача за період з 01.01.2020 по 31.05.2024р.р. склав 203 975,50грн. Наразі відповідач має трьох дітей, яким законодавством України гарантовано рівноцінне право на розвиток та належний рівень життя, який мають забезпечити батьки. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Недопустиме виплата аліментів одній дитині за рахунок іншої навіть якщо діти народжені в різних шлюбах. Так, суттеві зміни сімейного і матеріального стану позивача с обгрунтованими підставами для зменшения розміру аліментів. На підставі викладеного просить зменшити розмір\~аліментів на користь відповідачки на утримання [PERSON] , [INFO] до 5 000грн. шляхом внесення змін до п. 2 Договору про сплату аліментів на дитину від 27.11.2017р.; зменшити додаткові виплати\~на користь\~відповідачки на\~оздоровлення [PERSON] , [INFO] до 20 000грн. шляхом внесення змін до п. 3 Договору про сплату аліментів на дитину від 27.11.2017р; звільнити позивача\~від сплати\~заборгованості зі\~сплати аліментів по договору про сплату аліментів на дитину від 27.11.2017р. за період з 25.02.2020 по 25.04.2024р.р. у розмірі 204 225грн., а також зменшити заборгованість\~зі сплати\~витрат на\~оздоровлення [PERSON] [INFO] до розміру 20 000грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бондаренко А.О. (діє згідно ордеру від 13.08.2025р.) в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Вважає, що зміна його сімейного є стану сама по собі є підставою для зменшення розміру аліментів. Вказує, що його доходи на руки не дорівнюють доходам, вказаним у довідках податкової. Це доходи обороту. Він закуповує товар дешевше, продає дорожче, а з різниці у вартості ще сплачує 30 000грн щомісяця за оренду приміщення і т.п. Вирахувати, скільки з цієї суми чистого прибутку, неможливо. Він сплачував відповідачці аліменти частково, оскільки на бізнес негативно вплинув ковід, а потім широкомасштабна збройна агресія рф проти України (3 місяці від її початку в позивача не було прибутків взагалі). Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. При цьому, суд враховує, що у судовому засіданні від 13.08.2025р. представник відповідачки адвокат Покотило Д.Ю. (діє згідно ордеру від 23.09.2024р.) в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що матеріальний стан позивача дозволяє сплату аліментів у визначеній договором сумі. Обставин для зміни аліментів та зменшення розміру заборгованості, передбачені СК України, у справі не доведені. Суд, заслухавши учасників справи, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.11.2017р. між відповідачкою [PERSON] як матір`ю та позивачем [PERSON] як батьком укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місяця проживання дитини та про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №5599 (а.с.12-13). Відповідно до п. 2 Договору на відповідача, батька, було покладено обов`язок сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 10 000грн щомісяця. Аліменти повинні бути сплачені Відповідачем не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я відповідачки рахунок в банку України чи готівкою, шляхом передачі готівки матері дитини. Згідно з п. 3 Договору крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 2 даного договору, Відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За домовленістю батьків, додаткові витрати на дитину сплачуються позивачем щомісяця терміном до 25.09.2018р. в розмірі 12 200грн, шляхом перерахування суми додаткових витрат за реквізитами, вказаними в п. 2 даного договору. Додаткові витрати на дитину сплачуються позивачем не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць. За домовленістю батьків, позивач як батько дитини додатково зобов`язується виплатити 80 000грн до 01.01.2018р. на оздоровлення дитини, шляхом перерахування суми додаткових витрат за реквізитами, вказаними в п. 2 даного договору. 14.02.2020р. відповідач одружився із [PERSON] , в них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14-16). Станом на теперішній час і до 04.12.2026р. дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.19). Згідно пояснень позивача в судовому засіданні, з 01.09.2025р. його дружина вийде з декрету, її заробітна плата становитиме приблизно 14 000грн. Згідно довідки, складеної позивачем як директором ТОВ «Комфорт-55», він за період з 01.01.2020 по 31.05.2024р. отримав 203 975грн 50коп прибутків, з яких утримано 39 775грн 29коп, а на руки отримав 164 200грн 21коп (а.с.17-18). Відповідно довідки головного управління ДПС у Дніпропетровській області (а.с.86) згідно інформаційно комунікаційних систем ДПС України та поданих податкових декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця [PERSON] (позивача) за період з 1 січня 2017р. по 2023р. загальна сума доходу за звітний податковий період становить: 2017р. -1225065,65грн, 2018р. - 1457874,75грн, 2019р. - 1168444,30грн, 2020р. - 1473084,30грн, 2021р. - 949843,47грн, 2022р. - 2370008,31грн, 2023р. - 1787798,37грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 651 ЦК України, зміна або\~розірвання договору\~допускається лише\~за згодою\~сторін,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») /див. Постанову ВС від 23.05.2022р. у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21/. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народились в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.07.2024р. у справі № 688/4308/23, провадження № 61-5168св24, постанову від 16.09.2024р. № 591/6388/22, провадження № 61-153 св24). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вказаних норм матеріального та процесуального права та викладених висновків Верховного Суду, позивач належними та допустимим доказами не довів наявності обставин, які ст. 192 СК України передбачені, як правова підстави для зменшення розміру аліментів зміна матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів чи інші випадки, передбачені цим Кодексом. Долучені до матеріалів справи документи не підтверджують відсутність працездатності, виникнення заборгованості з аліментів у зв`язку з тяжкою хворобою позивача, а саме по собі наявність на утриманні дітей, які народились в іншому шлюбі, без доведення погіршення майнового становища, не є підставою для зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості. Водночас суд звертає увагу, що договір про сплату аліментів на дитину сторони укладали між собою на добровільних засадах та чітко розуміючи правові наслідки своїх дій та його умови, а також довгостроковість дії досягнутих домовленостей. Кожна із сторін мала право та можливість внести до договору усі потрібні умови ще при його укладенні. Тобто позивач, беручи на себе обов`язок сплати аліментів, додаткових витрат та коштів на оздоровлення дитини у певній сумі, розмір якої визначено договором, як доросла і дієздатна людина розумів, які саме зобов`язання бере на себе та на який період, а укладення нового шлюбу і народження нових дітей жодним чином не є обставинами, які позивач не міг передбачити чи усунути, адже ці події прямо залежали від його волі та є наслідком його свідомих активних дій. \~ Дитина не повинна зазнавати утисків і обмежень через те, що у її батька чи матері з`явилась інша родина і діти, адже потреби першої дитини нікуди не зникли, а навпаки зростають разом із нею, і батьки, перш за все, повинні керуватись у своїх діях інтересами дитини, як найбільш незахищеного учасника сімейних правовідносин. А відтак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, крім зміни сімейного стану, що полягає у народженні дітей в іншому шлюбі, обставин погіршення майнового стану після укладення в 2017р. договору про аліменти на спільну дитину сторін. Позивач офіційно працевлаштований, працездатний, отримує дохід, який, згідно довідки головного управління ДПС у Дніпропетровській області, з моменту укладення договору про сплату аліментів на дитину в листопаді 2017р., покращився, і, згідно податкових декларацій, які сам позивач і подавав, в 2017р. становив 1 225 065грн, а в 2023р. 1 787 798грн 37коп, тобто збільшився на півмільйона гривень. Визначений договором розмір аліментів та витрат на оздоровлення дочки відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Також у цій справі слід врахувати, що позивач, вказуючи на погіршення з 2020р. його майнового стану через ковід та воєнний стан, на одруження в тому ж 2020р. і народження в нього ще дітей у 2021р. та у 2023р. , із цим позовом звернувся лише 01.07.2024р., після того, як відповідачкою [PERSON] у травні 2024р. поданий до нього позов про стягнення заборгованості за договором про сплату аліментів на дитину (справа ЄУН 205/6502/24), і постановою від 01.04.2025р Дніпровського апеляційного суду у справі ЄУН 205/6502/24 стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] за договором про сплату аліментів на дитину від 27.11.2017р. заборгованість по сплаті аліментів станом на 25.04.2024р. у розмірі 204 225грн, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 204 225грн та додаткову виплату на оздоровлення дитини з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 140 298грн 55коп. На підставі викладеного в сукупності, суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо судового збору. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed