Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник ТОВ "Свеа Фінанс" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.05.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-600-005697-18-980. Відповідно до умов угоди максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн.. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5\~000 грн.. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Представник позивача вказує, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вказаним договором, допускаючи прострочення платежів та сплачуючи їх не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. 10.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-600-006744-18-980. Відповідно до умов угоди максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн.. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 7\~100 грн.. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних. Представник позивача вказує, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вказаним договором, допускаючи прострочення платежів та сплачуючи їх не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу, АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними Договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. У тому числі, за даним Договором Факторину, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договорами № С-600-005697-18-980 від 07.05.2018 року та № С-600-006744-18-980 від 10.09.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості по договору № С-600-005697-18-980 від 07.05.2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») станом на дату подачі позову, складає 9\~433,47 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 4\~680,82 грн.; заборгованість за відсотками 4\~752,65 грн.. Згідно з розрахунком заборгованості по договору № С-600-006744-18-980 від 10.09.2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») станом на дату подачі позову, складає 19\~445,30 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 8\~174,87 грн.; заборгованість за відсотками 11\~270,43 грн.. У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за договорами у розмірі 28\~878,77 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 04.07.2025 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, у якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву також не надав. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.05.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-600-005697-18-980 (а.с. 9). Відповідно до умов угоди максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн.. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5\~000 грн.. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Строк кредитування 12 місяців. В супереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-600-005697-18-980 від 07.05.2018 р. станом на 25.07.2023 р. заборгованість відповідача перед АТ «Ідея Банк» становить 9\~433,47 грн. та складається з: заборгованість за основним боргом 4\~680,82 грн.; заборгованість за відсотками 4\~752,65 грн. (а.с. 14). З детальної виписки про рух коштів з 07.05.2018 по 25.07.2023 вбачається користування відповідачем кредитними коштами з деталізацією операцій (а.с. 15-28). 10.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-600-006744-18-980 (а.с. 29). Відповідно до умов угоди максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн.. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 7\~100 грн.. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних. Строк кредитування 12 місяців. В супереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-600-006744-18-980 від 10.09.2018 р. станом на 25.07.2023 р. заборгованість відповідача перед АТ «Ідея Банк» становить 19\~445,30 грн. та складається з: заборгованість за основним боргом 8\~174,87 грн.; заборгованість за відсотками 11\~270,43 грн. (а.с. 31 зворот). З детальної виписки про рух коштів з 10.09.2018 по 25.07.2023 вбачається користування відповідачем кредитними коштами з деталізацією операцій (а.с. 32-43). 25.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», назву якого в подальшому було змінено на ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-31/23, згідно з якого право грошової вимоги за договорами № С-600-005697-18-980 від 07.05.2018 року та № С-600-006744-18-980 від 10.09.2018 року перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с. 44-46). Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024 р. змінено найменування ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с. 51). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, що укладений між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс», позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору № С-600-005697-18-980 від 07.05.2018 р. у розмірі 9\~433,47 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 4\~680,82 грн.; заборгованість за відсотками 4\~752,65 грн. та по договору № С-600-006744-18-980 від 10.09.2018 р. у розмірі 19\~445,30 грн. з яких: заборгованість за основним боргом 8\~174,87 грн.; заборгованість за відсотками 11\~270,43 грн. (а.с. 48-50). Відповідач належним чином не виконував свої зобов?язання, тому у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 28\~878,77 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості станом на 25.07.2023 р. за договорами № С-600-005697-18-980 від 07.05.2018 року та № С-600-006744-18-980 від 10.09.2018 року (а.с. 14, 31 зворот). Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як позичальник, тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. З матеріалів справи вбачається, що укладений відповідачем договір відповідає вимогам закону, умови договору з боку кредитодавця виконані, грошові кошти відповідачеві надані. Окрім того як вбачається з виписки по рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідач користувався кредитним коштами та частково погашав наявну заборгованість. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Таким чином, можна зробити висновок, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, провадження № 61-13587св20. На підтвердження відступлення прав вимоги, позивач надав суду копію договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року, реєстр боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 р. у якому містяться відомості про боржників, номери кредитних договорів та суми заборгованості, витяг з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 р., платіжну інструкцію № 9217 від 26.07.2023 року про оплату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 р.. Також суд звертає увагу, що згідно з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічної правової позиції дотримується і КЦС ВС в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. У зазначеній постанові ВС зауважив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про перехід права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З врахуванням наведеного, виконані позивачем розрахунки заборгованості суд вважає обґрунтованими. Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved