Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

12.03.2025 [PERSON] звернулася до суду через представника, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт належності\~ спадкодавцю [PERSON] [PERSON] державного акта на права власності на земельну ділянку серії ІІ -ВЛ № 033521, виданого 06 квітня 1999 року Одерадівською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 109. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 2,33га, яка розташована на території Одерадівської сільської ради Луцького району Волинської області, право власності на яку підтверджується державним актом, серії ІІ -ВЛ № 033521, виданого 06 квітня 1999 року. Зазначає, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном, заведена спадкова справа. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за зазначену земельну ділянку не може через наявну розбіжність у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, а саме: ім`я власника зазначено « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». З огляду на викладене просить встановити факт належності покійній матері правовстановлюючого документа. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2025 провадження у справі відкрито. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник заявниці - \~адвокат Ходачинська Ю.Ю. подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони заявника, вимоги викладені в заяві підтримує та просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Луцької міської ради - Стецюк О.О. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить провести судове засідання за його відсутності і залишає питання щодо вирішення заяви про встановлення факту, що маєюридичне значення на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст.211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до таких висновків. З матеріалів справи, зокрема із копії свідоцтва про народження заявниці вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Озеряни Луцького району Волинської області, у графі «мати» значиться « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу заявниці вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно з копією свідоцтва про смерть спадкодавця встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с.Сьомаки Луцького району Волинської області (а.с. 5). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 15.08.2024 зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 8). Таким чином судом встановлено, що матір заявниці іменувалася « [PERSON] » Як вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ -ВЛ № 033521, виданого 06 квітня 1999 року Одерадівською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 109, ім`я власника зазначено « [PERSON] », жительці с.Сьомаки Луцького району (а.с. 7 на звороті). Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. N 666/94 ( 666/94 ) "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва"). Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мав у власності земельну ділянку на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) в подальшому був замінений Державним актом. (такі висновки зокрема зроблені в цивільній справі № 556/1938/23 від 18.01.2023) Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Проаналізувавши вище перелічені докази на предмет відповідності у них прізвищ, імен та по-батькові, дати і місця народження у їх хронологічному та родинному зв`язку, та оцінивши їх в своїй сукупності, суд дійшов до висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт належності матері заявниці\~- [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 033521, виданого 06 квітня 1999 року Одерадівською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 109, однак наявність розбіжності в написанні імені матері заявника в цьому документі « [PERSON] » зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу для заявниці має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати своє спадкове право. З наведених мотивів суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі ч.7ст.294 ЦПК Українив даній справі судові витрати при ухваленні судового рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved