Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У липні 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена позовна заява, в якій представник позивача ТОВ «Сучасний Факторинг» Юхименко Ю.Ю. просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 18 058,16 гривень, вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача посилається на те, що між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] 01.09.2024 року укладено кредитний договір № 10241343818 по продукту «Кредит на товар», відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11\~648,00 гривень строком на 6 місяців, з частковим поверненням у терміни визначені в графіку платежів, з кінцевим терміном повернення 06.03.2025 року. ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 17.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 18\~058,16 гривень, яка складається з заборгованості: за тілом кредиту - 11\~648,00 гривень, за сумою комісії/відсотків - 4 080,56 гривень, за сумою комісії за обслуговування - 2\~329,60 гривень. У зв`язку із вищевикладеним, представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №10241343818 від 01.09.2024 року в розмірі 18\~058,16 гривень, а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~500,00 гривень. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розглядати справу без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте до суду не прибув, відзиву на позов не подавав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] 01.09.2024 року укладено кредитний договір №10241343818, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11\~648,00 гривень строком на 6 місяців, з частковим поверненням у терміни визначені в графіку платежів, з кінцевим терміном повернення 06.03.2025 року. Відповідно до п. 2.2 договору, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.2.9 договору, сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 6 календарних місяців та платності - 6% в місяць, комісія за управління (обслуговування) кредиту - 465, 92 гривень, реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 345,60%. Відповідно до п.3 договору № 10241343818 від 01.09.2024 року кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 11\~648,00 гривень відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів у розмірі: 10 400,00 гривень на поточний рахунок позивальника, які повинні бути використанні споживачем з метою придбання та оплати товару, вартість 10\~400 гривень, розмір власного внеску 0 гривень, у продавця ТОВ «РОЗЕТКА.УА»; 1\~248, 00 гривень на користь кредитодавця, в оплату зобов`язань позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої договором. Отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору. Позивач намагався в досудовому порядку домовитися з відповідачем про погашення боргу. Однак, відповідач ухилявся від виконання договірних зобов`язань та не виконував умови кредитного договору належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між ТОВ ««Сучасний Факторинг» та [PERSON] був укладений кредитний договір за допомогою ІТС кредитора, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника в ІТС кредитора здійснюється при вході Особистий кабінет. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір №10241343818 від 01.09.2024 року був підписаний відповідачем [PERSON] відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Сучасний Факторинг», який отримав на свій мобільний телефон. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсними до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів на спростування факту їх підписання відповідачем. Вимоги позивача заявлені на підставі невиконання відповідачем умов кредитного договору №10241343818 від 01.09.2024 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало [PERSON] кредитні кошти на умовах зазначених кредитним договором №10241343818 від 01.09.2024 року. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого позивачем нарахована заборгованість на загальну суму у розмірі 18\~058,16 гривень, яка складається з заборгованості: за тілом кредиту - 11\~648,00 гривень, за сумою комісії/відсотків - 4 080,56 гривень, за сумою комісії за обслуговування - 2\~329,60 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» суми заборгованості за кредитним договором №10241343818 від 01.09.2024 року у розмірі 18\~058,16 гривень. У ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Як передбачено\~статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025 року, додаток до нього: Акт №62 прийому-передачі наданих послуг від 20.06.2025 року на суму 6\~500,00 гривень та платіжну інструкцію №74057 від 07.07.2025 року. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. \~ \~ \~ \~Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 500,00 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовну заяву задоволено, судові витрати в розмірі 2 422,40 гривень сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

Outcome: approved