Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

22 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~мотивуючи тим, що 17 березня 2023 року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 406. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння та протилежні погляди та сімейні відносини та обов`язки. Сторони припинили спільне проживання з початку 2025 року, шлюбу носить формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач надала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання призначене на 24.09.2025 та 16.10.2025 відповідач не з`явився, поштове відправлення адресоване відповідачу з інформацією про час та місце розгляду справи повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач також повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади України. Причини неявки до суд відповідач не повідомив у встановлений судом строк відзив на позов не надав. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 березня 2023 року сторони зареєстрували шлюб у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складений актовий запис № 406 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 5). За твердженням позивача, сторони припинили спільне проживання з початку 2025 року, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальних характер, примирення неможливе. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оцінивши шлюбні стосунки сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, оскільки сторони разом не проживають, та позивач наполягає на розірванні шлюбу. На переконання суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved