Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

20 травня 2024 року позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування позову зазначено, що сторони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, допомагали один одному матеріально й морально, що підтверджується поясненнями свідків та письмовими доказами. Після смерті [PERSON] 16 травня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чуєвої О.Д. для прийняття спадщини. 01.12.2021 року Приватний нотаріус Чуєва Олена Дмитрівна видала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про спадщину №328/02-31. Постанова мотивована тим, що факт спільного проживання понад п`ять років до відкриття спадщини підлягає встановленню судом. 09.11.2021 року Приватний нотаріус Чуєва Олена Дмитрівна видала додаткове роз`яснення №295/02-14 із аналогічним змістом. На підтвердження Позивачкою надано: договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , від 25.11.2008 р.; квитанції про сплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , 20012009 рр. фотокартки та документи, що підтверджують спільні родинні та соціальні взаємини; лист подяки від Харківської спеціалізованої школи №170 2012 р. щодо виховання сина [PERSON] . 21 травня 2025 року відповідачем Харківською міською радою подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що відповідно до статей 1220, 1224, 12611265 Цивільного кодексу України, спадкоємцями першої черги за законом є діти, чоловік (дружина) та батьки спадкодавця, а тому питання визначення прав на спадкове майно має вирішуватися з урахуванням встановленого кола спадкоємців. У зв`язку з підсудністю ухвалою від 09.01.2025 року, яка була винесена Індустріальним районним судом м. Харкова справу №644/10841/24 було передано до Шевченківського районного суду м. Харкова. 17 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. 22 травня 2025 року представником позивачки адвокатом Хомічем А.А. подано клопотання про долучення доказів, а саме відповіді, яка надійшла від АТ КБ ПриватБанк №20.1.0.0.0/7-250428/50506 від 30.04.2025 року, з відмовою про надання відповіді на адвокатський запит №103-аз від 25.04.2025 року, у зв`язку із банківською таємницею відповідно до статті 60 Закону України Про банки і банківську діяльність. 24 червня 2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання про витребування від АТ КБ ПриватБанк анкетних даних клієнта [PERSON] , зокрема інформації про контактні особи, родичів та близьких осіб, зазначених у банківській анкеті. 24 липня 2025 року від АТ КБ ПриватБанк до суду надійшла відповідь із витребуваними даними, а саме надано анкету, де [PERSON] зазначав свою адресу квартиру у [ADDRESS] , яка належить позивачці. 20 серпня 2025 до суду надано відповідь №811/1502/24/32.28/32.28 від 02.08.2024 року на адвокатський запит №82-аз від Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, в якій підтверджено - відсутності реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Протягом 20162021 рр. У ході розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . У підготовчому засіданні встановлено, що до кола спадкоємців [PERSON] відноситься син [PERSON] , який з 2000 року проживає в державі Ізраїль. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 16 жовтня 2025 року від [PERSON] , сина померлого спадкодавця, надійшла заява, у якій він повідомив, що йому стало відомо про розгляд даної справи, однак він не має наміру брати участі у розгляді справи, а також заявив про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Також він зазначив, що заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк не подавав, фактичних дій щодо її прийняття не вчиняв і не вчинятиме, а заяв про поновлення строків не подавав і не подаватиме. Позивачка та її представник адвокат Хоміч А.А. в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили задовольнити. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, але в судове засідання не з`явився, представника не направив. Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна у судове засідання не з`явилася. Суд, вислухавши учасників процесу, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. В ході судового засідання свідки надали пояснення, якими підтвердили факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без укладання шлюбу. Відповідно до копій квитанцій [PERSON] сплачувала за комунальні послуги, які були спожиті за адресою [ADDRESS] зареєстрований на [PERSON] . Відповідно до копії подяки директора ХСШ № 170, [PERSON] та [PERSON] виховували разом сина [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що надані позивачкою докази пояснення свідків, листування, банківські дані, документи побутового характеру у своїй сукупності підтверджують факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу . Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. У пункті 6 вказано, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і тому подібне. У статті 21 СК України вказано, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно ч.1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 в справі №639/7697/19 (провадження №61-4709св21) вказано, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 18 вересня 2023 року по справі № 582/18/21 прийшов до висновку, що «За загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).» На підставі всіх наданих доказів, свідчень та матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили свята разом і підтримували родинні відносини з сином позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved