Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із вищевказаним позовом до відповідача , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 823609143 від 14.12.2021 у розмірі 34513,72 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000, 00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 14.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 823609143 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 12100,00 грн., перерахувавши відповідачу 14.12.2021 вказану суму на банківську карту № [NUMBER] ,яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»\~та ТОВ «ТаліонПлюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01.\~\~У подальшому до Договору факторингу №28/1118-01 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу №28/1118-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2024\~до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «ТаліонПлюс» отримало право вимоги до Відповідача. 23.02.2024\~між ТОВ «ТаліонПлюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01.\~Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024\~до Договору факторингу №23/0224-01\~від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н\~від\~04.06.2025\~за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34513,72 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 823609143 від 14.12.2021 становить 34513,72 грн, з яких: 12100,00 грн заборгованість по кредиту, 22413,72 грн заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Ухвалою суду від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. 26.08.2025 представницею відповідача [PERSON] адвокатом Пишногуб Н.О. надано відзив на позовну заяву в якому вона просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке. Щодо переходу права вимоги за Договором кредитної лінії № 823609143 від 14.12.2021 зазначає, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав, та усіх майбутніх вимог, пов`язаних із дійсною.Вказує, що на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, грошові зобов`язання відповідача за договором кредитної лінії №115313065 від 21.12.2021 ще не існували, оскільки виникли після повторної переуступки боргу, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення Договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , то у первісного, другого і третього кредиторів не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке могло бути передано ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з подальшим укладенням й додаткових угод і наступній передачі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», оскільки як і сам кредитор у довідці вказує про передачу такого права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. Зазначає, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором. Щодо розміру заборгованості за відсотками представник вказала, що визначаючи розмір стягнення з відповідача відсотків позивачем обрахований поза межами строку кредитування, а саме, у межах строку кредитування (30 днів), з 15.12.2021 який закінчився 13.01.2022. При цьому зазначає що проценти, нараховані після 13.01.2022 поза межами строку дії договору не підлягають стягненню. У задоволенні решти позовних вимог просила відмовити, судові витрати розподілити пропорційно задоволеним вимогам. Щодо вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу, вважають, що заявлений розмір витрат є завищеним та не є співмірний із складністю справи. Ухвалою суду від 28.08.2025 року витребувано у АТ КБ «Приват Банк» докази. 03.09.2025 представником позивача подано додаткові пояснення у справі. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача зазначає, що між ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога»(Клієнт) та ТОВ\~«Таліон Плюс»(Фактор) укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до пункту 8.2 якого строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023\~якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Реєстр прав вимоги до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28.11.2018, до якого включено Кредитний договір №823609143 від 14.12.2021 укладено 15.02.2022, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача прав вимоги відбувається у момент підписання договору, хоча насправді право вимоги переходить в момент підписання реєстру, який є невід`ємною частино договору факторингу. Отже, передача права вимоги відбулася відповідно до умов договорів факторингу. Відсутність факту оплати не підтверджує недійсність договорів факторингу. Також, відсутність повідомлення не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. Реєстри прав вимоги, долучені до матеріалів справи підписані та мають необхідні реквізити та оформлені належним чином. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором зазначають, що відповідно до п. 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 266,45 процентів річних, що становить 0,73 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 12100,00 грн. (сума виданого кредиту)* 30 (строк Кредиту)*0,73 (процентна ставка)/100 = 2649,90 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів), що здійснювалось за період 14.12.2021 - 13.01.2022. Нарахування відсотків після закінчення дисконтного періоду здійснюється за такою формулою: 12100,00 (сума виданого кредиту)* 2,98 (процентна ставка)/100= 360,58 грн. (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду). У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, Товариством прийнято рішення про звільнення всіх клієнтів від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10 квітня 2022 року включно. З 11 квітня 2022 року було відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів Товариства СМАРТ з 11.04.2022 року до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів. На період з 11.04.2022 частково звільнено клієнтів, які мають діючі договори кредитних продуктів Товариства СМАРТ від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, шляхом зменшення ціни та загальної вартості послуг Товариства в сторону покращення для клієнта. Зазначають, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється факт укладання кредитного договору № 823609143 від 14.12.2021. Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу вказують, зокрема, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. У судове засідання сторони не з`явились, у матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи за їх відсутності. \~Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що\~14.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір №823609143 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV56W9Y (а.с.28-31). Договір був вчинений в електронній формі, що відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» відповідає вимогам закону. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит на суму 12100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1, договору). Відповідно платіжного доручення від 14.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно договору №823609143 від 14.12.2021 надано кредит в сумі 11000,00 грн, який перераховано на платіжну картку № 5363-54ХХ-ХХХХ-2663 (а.с.10). Згідно виписки з особового рахунка за Кредитним договором №823609143 від 14.12.2021, станом на 25.06.2025 заборгованість за указаним договором не погашена і складає 34513,72 грн, з яких: 12100,00 грн заборгованість по кредиту, 22413,72 грн заборгованість по несплаченим відсотках (а.с.36). Так, судом встановлено, що 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Згідно з п.1.3 вказаного договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. А згідно з п. 4.1. цього договору право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. 22.02.2022 на виконання п. 2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 складено та підписано Реєстр прав вимоги №1, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що передбачено договором факторингу. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало. Крім того, 28.11.2019 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої п. 8.2 договору викладено в новій редакції, за яким строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.64). 31.12.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, в якому також наведені такі пункти та умови. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.64 зв.). 31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року (а.с.65 зв.). 31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року (а.с.65 зв.). 31.12.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 32, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року (а.с.66). 23.02.2040 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.57-63). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. А згідно з п. 4.1. цього договору право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. 30.05.2023 року на виконання п. 2.1 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року складено та підписано Реєстр прав вимоги №1 від 23.02.2023 року, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №823609143 від 14.12.2021 року в сумі 34513,72 грн. (а.с.55-57). Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано сторонами після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що передбачено договором факторингу та після відступлення права вимоги за ним до ТОВ «Таліон Плюс». Отже, ТОВ «Таліон Плюс» відступило, а до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало. 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю (а.с. 49-53). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34513,72 грн., з яких 12100,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22413,72 грн. сума заборгованості за відсотками за Кредитним договором №823609143 від 14.12.2021 року (а.с.47-48). Отже, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Також матеріали справи містять платіжні інструкції, які підтверджують оплати по договорах факторингу (а.с. 40-43, 54). На виконання ухвали суду від 28.08.2025 про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» направлено до суду повідомлення від 10.09.2025, відповідно до якого вбачається, що на ім`я [PERSON] в Банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 14.12.2021 здійснено переказ у розмірі 12100,00 грн. Отже, наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовуються доводи відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позивач набув права вимоги до [PERSON] за договором від 14.12.2021 року №823609143. Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності дост.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доводи представника відповідача про те, що відсотки за користування кредитом нараховані поза межами строку дії договору, суд відхиляє з огляду на наступне. Так, згідно п.1.7 Договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (Дисконтний період). Згідно з п.1.8 Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк Дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Відповідно до п. 1.12 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку ладі Договору) на наступних умовах: 1.12.1 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.12.2 з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 823609143 від 14.12.2021, заборгованість відповідача становить 34513,72 грн., що складається з: 12100,00 грн. - сума заборгованості за тілом; 22413,72 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.36). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відсотки у розмірі 19522,14 грн. були розраховані за період з 14.12.2021 по 15.02.2022 (а.с.38-39). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що до розміру відсотків 19512,14 грн., які були нараховані станом на 15.02.2024, були також додані відсотки за період з 16.02.2022 по 12.04.2022, а всього разом нараховано 22413,72 грн. відсотків. Враховуючи вищенаведене, проценти за користуванням кредитом нараховані в межах строку користування кредитом по 12.04.2021, а саме 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, що передбачено п.1.12 Договору. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором у загальному розмірі 34513,72 грн., з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру дисконтної та базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №\~823609143 від 14.12.2021 в сумі 34513,72грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2422,40 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000, 00 грн, то суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладений з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», довіреність від 05.06.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І., Додаткову Угоду №25770712849 від 05.06.2025 до Договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, Акт від 25.06.2025 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, відповідно до якого загальна сума витрат складає 7000 грн. З п.3.6 Договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, вбачається, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю (7000,00 грн.) є неспівмірним із складністю справи та затраченим часом на надання таких послуг. Заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial