Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 01 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Радянського району міста Києва, актовий запис № 334. В обґрунтування позову зазначено, що 01 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] . Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем припинились з початку 2025 року. Між подружжям склались напружені стосунки через побут, поступово зникло почуття любові, виявились різні погляди на сімейне життя та роль в ньому кожного з подружжя. Спільного сімейного бюджету у сторін немає. Позивач вважає, що сім`я розпалась, а подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . 23.06.2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 10.09.2025 відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про надання сторонам строку на примирення строком у два місяці. Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти надання строку на примирення, оскільки фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем припинено з початку 2025 року. Позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно і часу на примирення вона не потребує. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.09.2025 клопотання відповідача про надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку на примирення задоволено. Надано сторонам строк для примирення терміном один місяць, тобто до 10.10.2025 року. У судовому засіданні 13.10.2025 відповідач повідомив, що примирення не відбулось. Однак, він заперечує проти розірвання шлюбу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 01 серпня 1998 року був укладений шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Радянського району міста Києва, про що складено відповідний актовий запис № 334, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Позивач посилається на те, що фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем припинились з початку 2025 року. Між подружжям склались напружені стосунки через побут, поступово зникло почуття любові, виявились різні погляди на сімейне життя та роль в ньому кожного з подружжя. Спільного сімейного бюджету у сторін немає. Позивач вважає, що сім`я розпалась, а подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки з чоловіком. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, а вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не мали позитивного результату. Таким чином, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.1998 року вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність відповідної вимоги позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позивач заявила вимогу про вирішення питання щодо сплати судового збору по справі, то суд вважає, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved