Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

31 липня 2025 року позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 27.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77711869, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 2692,00 грн які зобов`язувалась повернути та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,99% за кожен день користування позикою. Зазначає, що 22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором №77711869. В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит №77711869 від 27.09.2021 року. Крім того, 25.09.2021 року між року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір №2800915863-125051, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 2500,00 грн, які зобов`язувалась повернути через 18 діб 13.10.2021 року та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом. Зазначає, що 15.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №15-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2800915863-125051. В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору №10-01/2023/ від 10.01.2023 року відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит №2800915863-125051 від 25.09.2021 року. Стверджує, що [PERSON] свої зобов`язання за вказаними договором не виконала, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами №77711869 від 27.09.2021 року та №2800915863-125051 від 25.09.2021 року в загальній сумі 23407,96 грн. та судові витрати по справі 2422,40 судовий збір, 13000 витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, відзив на позов не подавала. Про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у відповідності до вимог ЦПК України, про що в матеріалах справи містяться відповідно докази, зокрема оголошення про виклик в суд розміщене на офіційному веб сайті Судова влада України. Враховуючи наявність умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77711869 на суму 2692,00 грн. строком на 30 (днів) день та процентною ставкою 1,99 % від суми позики за кожен день (а.с. 7). Згідно п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.5.2. Договору позики, Позичальник до моменту підписання даного Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-licence/ («наділ Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього Договору йому зрозумілі. Довідками ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 02.12.2024 року та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» від 03.12.2025 року підтверджується зарахування коштів позики на рахунок відповідача [PERSON] в сумі 2692,00 грн (а.с.27, 28). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів, заборгованість [PERSON] за договором позики №77711869 від 27.09.2021 року станом на 22.02.2022 року складає 8959,52 грн, з яких: 2692,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6267,52 грн заборгованість за нарахованими процентами (а.с.30 33). 22.02.2022 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики №77711869 від 27.09.2021 року на суму 8959,52 грн (а.с.42-48). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт капітал», заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики №77711869 від 27.09.2021 року станом на 01.03.2023 року складає 8959,96 грн, з яких: 2692 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6267,52 грн заборгованість за нарахованими процентами. 0,44 грн - нараховані 3% річних (а.с.41). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №77711869 від 27.09.2021 року на суму 8959,96 (а.с.55-63). Крім того, 25.09.2021 року між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №2800915863-125051, який укладено в електронній формі. За умовами договору, відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 2500,00 грн., строк користування кредитними коштами - 18 днів, відсоткова ставка - 1,95 % за один день користування кредитом (а.с.14-20). Відповідно до п.2.1 Договору, Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язати повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором. Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою №2800915863-125051 від 25.09.2021 року (а.с.34 зворот, 35). Із розрахунку заборгованості, наявним в матеріалах справи, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» за договором позики №2800915863-125051, станом на 15.02.2022 рік становить 3333,0 грн, з яких 2500 грн тіло кредиту та 833 грн проценти (а.с. 34 зворот - 37). 15.02.2022 року, між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 15-02/22, відповідно до умов якого, ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників, у тому числі за договором позики № 2800915863-125051 від 25.09.2021 року (а.с.49-54). Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 15-02/22 від 15.02.2022 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3333,00 грн. (а.с.53, 54). Із розрахунку заборгованості перед ТзОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.03.2023 рік вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 1448,00 грн., з яких 2500 грн. - сума заборгованості за кредитом, 11070,50 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 877,50 грн. - нараховані відсотки за період з 15.02.2022 року 23.02.2022 року (а.с.38, 39). 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-01/2023/ відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників ТзОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики №2800915863-125051 від 25.09.2021 року. Відповідно до реєстру боржників, що є витягом з додатку № 3 до Договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі на суму 1448,00 грн, з яких: 2500 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 14480,00 грн. - заборгованість нарахованими процентами (а.с.59-62). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договори факторингу відносяться до оспорюваних договорів. Відповідач не оспорював договору факторингу, за якими перейшло до іншої особи право грошової вимоги за кредитним договором, а тому в силу вимог ст. 204 ЦК України ці правочини є правомірними, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсними. Договори про надання кредитів №77711869 від 27.09.2021 року та №2800915863-125051 від 25.09.2021 року були укладені в електронній формі та від імені його сторін були підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку були укладені договори про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. Укладення договорів про надання кредитів та отримання кредитних коштів відповідачем не спростовано. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитними договорами. Одночасно із цим, суд вважає, що ТОВ «ВЕРДИТК КАПІТАЛ» після набуття ним у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» права вимоги за Договорами №77711869 від 27.09.2021 року та №2800915863-125051 від 25.09.2021 року до [PERSON] не мало права нараховувати відсотки у порядку, встановленому Договору, оскільки не є його стороною, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» як сторони договору, відчужуючи таке право вимоги в користь ТОВ «ВЕРДИТК КАПІТАЛ» вважало, що строк платежу за Договором настав. Нарахування новим кредитором ТОВ «ВЕРДИТК КАПІТАЛ» відсотків суперечить правовій природі правовідносин, що утворилися між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та позичальником [PERSON] , оскільки ним було набуто право на вимогу до боржника, яка вже виникло на дату відступлення вимоги. Нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України (3% річних) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17). Як наслідок, у наступник кредиторів право вимоги за цим кредитним договором обмежується виключно сумою, що була відчужена первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» в корить ТОВ «ВЕРДИТК КАПІТАЛ». Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. З огляду на вищенаведене, розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача становить: за договором позики №77711869 від 27.09.2021 року - 8959,96 грн, з яких: 2692 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6267,52 грн заборгованість за нарахованими процентами. 0,44 грн - нараховані 3% річних; за договором позики №2800915863-125051, - 3333,0 грн, з яких 2500 грн тіло кредиту та 833 грн проценти. Судом встановлено, що [PERSON] була ознайомлена з усіма запропонованими умовами договору, у тому числі й з умовами нарахування відсотків, підписавши кредитний договір, вона розуміла, яка сума надається, на який строк, та на яких умовах застосовується та чи інша процентна ставка та розмір комісії, позивач підтвердила це своїм електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, та відповідно погодилася зі всіма умовами кредитного договору, підписавши його. Доказів, які б свідчили про відсутність вільного волевиявлення учасників правочинів або невідповідності їх внутрішньої волі на укладення кредитного договору суду не надано, а тому суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (52,51%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1272,40 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. суд зазначає наступне. За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 02.09.2024 №02-09/2024-7, заявку на надання юридичної допомоги №20 від 02 червня 2025 року та витяг з Акту №10 про надання правничої допомоги від 30.06.2025 року відповідно до якого вартість наданих послуг становить 13000 грн (а.с.68-74). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, малозначність справи, здійснення судового розгляду за правилами спрощеного провадження, типовість спірних правовідносин, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн правової допомоги. На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial