Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 14325, 00 грн, витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 7300 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 09.01.2022 сталося дорожньо-транспорта пригода за участю автомобілів Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] . Водії транспортних засобів спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду "Європротокол", відповідно до якого вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205334329. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу та без урахування ПДВ складає 31834, 50 грн. Відповідно до заяви потерпілої особи та ТДВ "СГ "Оберіг" було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 28650 грн. ТДВ "СГ "Оберіг" здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 28650 грн. Враховуючи винність відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, ТДВ "СГ "Оберіг" отримало право вимоги звернутися до відповідача за компенсацією 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 14325, 00 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01.08.2025 направлено справу за підсудністю у Сихівський районний суд м.Львова. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.09.2025 року прийнято до розгляду позов та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24.09.2025 року продовжено відповідачу строк для подання відзиву. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2025 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 29.09.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. В обгрунтування вказаного покликається на те, що згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 24.03.2022 між потерпілою особою та позивачем було узгоджено розмір страхового відшкодуввання в розмірі 28650 грн. Окрім цього було заявлено, що здійснення позивачем виплати страхового відшкодування потерпілій особі в зазначеному розмірі є повним виконанням позивачем своїх зобов`язань перед заявником, відповідно сторони не будуть мати одна до одної жодних претензій. Вказали, що позивач не надав жодної вимоги відповідачу про зобов`язання повідомити про всі діючі договори страхування цивільно-правової відповідальності. Вказали на неправомірне застосування коефіцієнтів при визначенні відшкодування шкоди. Щодо стягнення витрат на правову допомогу покликаються, що такі витрати є завищеними та надуманими. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 07.10.2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив спростування відповідача щодо застосування коефіцієнта К2, вказав, що право страховика на регресну вимогу виникло та реалізовувалось в момент, коли були чинними відповідні норми та тарифи, встановлені законодавством. Договір страхування №ЕР- 205334329 було укладено у 2021 році, коли діяли встановлені державним регулятором коефіцієнти К2. Порушення умов договору (заниження К2) теж відбулось в період дії тодішніх правил. Страховий випадок стався у січні 2022 року, а страхове відшкодування було виплачено згідно з умовами чинного на той час законодавства. Таким чином, подальше скасування чи зміна нормативних актів не звільняє відповідача від відповідальності, яка вже настала. Вказав, що навіть після скасування Розпорядження №538, норма закону ст. 38-1 Закону №1961-IV залишається чинною. Крім цього, вказав, що коригуючий коефіцієнт К2 для м. Львова у 2021-2022 роках був встановлений не лише Розпорядженням №538 (2019), але й підтверджений пізнішою Постановою НБУ №108 від 30.05.2022. Щодо витрат на правову допомогу вказав, що відповідач не надав жодних доказів або розрахунків, чому саме зазначена сума є "надмірною". Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні 14.10.2025 року позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить в таких відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 09.01.2022 сталася дорожньо-транспорта пригода за участю автомобілів Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків. Водії транспортних засобів спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду "Європротокол", відповідно до якого вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205334329. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу та без урахування ПДВ складає 31834, 50 грн. Відповідно до заяви потерпілої особи та ТДВ "СГ "Оберіг" було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 28650 грн. ТДВ "СГ "Оберіг" здійснило виплату стархового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 28650 грн. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п.п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно п.7.1 ст. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно із п.38-1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року № 566 Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538) (надалі - Розпорядження) - страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням. Відповідно до п. 2 Розділу ІІ. Розпорядження під час розрахунку страхового платежу положення пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) застосовуються лише за наявності відповідних підтвердних документів. Крім того, відповідно до п. 1 розділу ІІІ таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри» розпорядження сфери використання транспортного засобу (К3) визначається залежно від сфери використання транспортного засобу легковий автомобіль (крім таксі), який використовується фізичною особою має розмір корируючого коефіцієнта 1. Як встановлено із матеріалів справи, реєстрація власника автомобіля Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] на момент укладення договору страхування м. Львів (що належить до зони підвищеного ризику, Зона 2). Нормативними актами для Львова передбачено коефіцієнт К2 в межах 2, 3 -3, 5. Однак, при укладенні страхового договору для цього автомобіля був помилково застосований коефіцієнт К2-1, 5, значно менший за встановлений для даного регіону рівень. Через це страховий платіж виявився нижчим, ніж мав би бути. За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні в розмірі 28650 грн. Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону № 1961-IV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи винуватість відповідача у вчиненні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача, за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 28650 грн. / 50% = 14325 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між адвокатом Войціховським А.В. та ТДВ «Страхова група «Оберіг» 16.07.2025 укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім договору про надання професійної правничої допомоги, надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу на суму 7300 грн. З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову (правничу) допомогу з 7300 грн до 4500 грн. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 422, 40 грн судового збору. На підставі статей 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: approved