Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на 47/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він є власником 53/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що за договором купівлі-продажу, укладеного 28.07.2006, який посвідчений приватним нотаріусом Красилівського нотаріального округу Грибчиком А.М., зареєстровано в реєстрі за № 3689, покупець [PERSON] (позивач) у продавця [PERSON] купив 53/100 частину будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказана 53/100 частина житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.09.1992 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4475 та зареєстрованого в Красилівському БТІ за номером 833, в книзі 5, реєстраційний номер 15421579. Продавець [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які, відповідно почергово мали право власності на 53/100 частини будинку і володіли більшою частиною будинку в формі спільної часткової власності, фактично користувалися і розпоряджалися всім будинком загальною площею 30,9 кв.м., житлова площа - 23,4 кв.м. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація про право власності на 47/100 житлового будинку в [ADDRESS] . За повідомленням Красилівської міської ради Хмельницької області, яка викладена в листі на ім`я позивача [PERSON] від 04.01.2021 № 3/1709/08\-29/00, повідомляється, що згідно листа Комунального підприємства «Красилівське районне бюро технічної інвентаризації» № 211 від 22.12.2020, станом на 21.12.2012 інформація щодо реєстрації права власності на 47/100 частину домоволодіння по [ADDRESS] , відсутня. В інвентарній справі на житловий будинок в [ADDRESS] , відсутня інформація про власника 47/100 часток житлового приміщення. Продавець [PERSON] , при продажі частини будинку повідомила, що право власності на 47/100 часток будинку на будь-яку особу не оформлене і не має осіб, які користуються названою часткою будинку. Отже, співвласників будинку не має. Позивач вказує, що у названому будинку зареєстроване місце його проживання і родичів. Він користуюся всією площею будинку, підтримує поточними ремонтами в належному стані весь будинок, сплачує комунальні послуги і земельний податок за землю загальною площею 0,16 га. Вважає, що він добросовісно заволодів 47/100 часток житлового будинку, розташованим в [ADDRESS] , відкрито та безперервно, добросовісно користуюся понад 10 років ( з 28.07.2006) майном, яке є безхазяйним (яке не має власника або власник якої невідомий), продовжує відкрито, безперервно володіти ним, що дає йому підстави звернутися з даним позовом до суду про визнання права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 27.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Аргументи учасників справи. Позивач подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути на розсуд суду та без участі представника міської ради. Обставини, встановлені судом. 53/100 частка житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.07.2006 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.09.1992 (після смерті сестри [PERSON] ). [PERSON] , у свою чергу, була власником вказаної частки будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.1989 (після смерті матері [PERSON] ). У вказаному свідоцтві вказано, що померлій вказане майно належало згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Красилівської ради на підставі рішення №10 від 30.05.1964 і зареєстрованого у Хмельницькому БТІ 17.06.64 за №833. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибчиком А.М. за №3689 від 28.07.2006, [PERSON] продала [PERSON] 53/100 части житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] зареєстровано право власності на дану частку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2006 та виготовлено відповідну технічну документацію, що підтверджується технічним паспортом від 28.07.2025. Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 05.07.2001 є [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Красилівської територіальної громади. Згідно довідки Реєстраційного відділу Красилівської міської ради №3324 від 07.08.2025 в даному житловому будинку разом із [PERSON] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також із витягу з рішення сесії Красилівської міської ради №8 від 10.11.2006 слідує, що [PERSON] надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га по [ADDRESS] , із них 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно витягу рішення сесії Красилівської міської ради №13 від 09.12.2015 внесено зміни в рішення Красилівської міської ради від 10.11.2006 № 8 „Про надання та вилучення земельних ділянок в місті, та надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по [ADDRESS] , площею 0,16 га, із них: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно відповіді Красилівської міської ради 3/1709/08-29/20 від 16.12.2020 на звернення [PERSON] щодо визнання 47/100 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] безхазяйним, останньому повідомлено, що Комунальне підприємство «Красилівське бюро технічної інвентаризації» надало відповідь на звернення Красилівської міської ради, лист від 22.12.2020 № 211 (вхідний від 16.12.2020 № 3/1709/08-29/20). З листа відомо, що на станом на 31.12.2020 року інформація щодо реєстрації права власності на 47/100 частину, домоволодіння по [ADDRESS] відсутня. Також зазначено, що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація про право власності на 47/100 житлового будинку у [ADDRESS] . Вказано, що дане нерухоме майно не перебуває в комунальній власності Красилівської міської ради Хмельницької області, а тому заявник вправі набути право власності на нього в порядку набувальної давності, звернувшись до суду. Вищенаведені факти підтверджують, що позивач проживає у будинку відкрито, а саме домоволодіння не є спірним. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст.344 ЦК України) (п. 9 Постанови). Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути без титульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Суд враховує, що інформація щодо реєстрації права власності на 47/100 частину, домоволодіння по [ADDRESS] , - відсутня, власник невідомий, а рішення про передачу цієї нерухомої речі у комунальну власність в установленому законом порядку не приймалось. Враховуючи, що позивач добросовісно заволодів частиною житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , відкрито та безперервно, добросовісно користується понад 10 років таким майном, продовжує відкрито, безперервно володіти ним, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивач просить не розглядати питання про стягнення судового збору з відповідача. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача, не вчиняв. Тому,

Outcome: approved