Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Павленка В. В. звернулася до суду з позовною заявою немайнового характеру до КП «Київтеплоенерго», в якій просила визнати [PERSON] з 09.10.2020 р. споживачем комунальної послуги з отримання теплової енергії в нежитловому приміщенні за літерою "А" за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником нежилого приміщення, загальною площею 152.3 м? за вказаною адресою з 09.10.2020 р.. Неодноразово зверталася до відповідача з проханням укласти договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивач стверджує, що відповідач, порушуючи ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ухиляється від укладення договору. Листом від 07.11.2024 р. №4/03.2/13028 відповідач відмовив у наданні рахунків, аргументуючи це відсутністю особового рахунку та фактично невизнанням позивача споживачем. Позивач вважає, що як власник нежитлового приміщення та фактичний користувач теплової енергії, вона має бути визнана споживачем комунальної послуги з дати набуття права власності. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що позивачка є власницею нежитлового приміщення, у зв`язку з чим мала намір укласти договір про надання комунальних послуг з відповідачем. Проте комунальні послуги позивачці фактично не надавалися, а укладення договору з нею не було здійснено. Представник позивача зазначила, що при зміні власника нерухомого майна новий власник автоматично стає споживачем комунальних послуг, а тому між сторонами, на її думку, виникли договірні відносини в силу набуття права власності. У зв`язку з викладеним просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача Ніколаєнко О.В. пояснив, що договірних відносин між відповідачем та позивачкою за спірною адресою не існує. Сам по собі статус власника нерухомого майна не надає автоматично статусу споживача комунальних послуг та не породжує зобов`язальних відносин з відповідачем. Представник відповідача зазначив, що належним споживачем за цією адресою є юридична особа, з якою укладено чинний договір про надання комунальних послуг. Укладення нового договору з позивачкою можливе лише після припинення дії договору з попереднім споживачем та закриття відповідного особового рахунку. Також пояснив, що жодних звернень від юридичної особи щодо розірвання чинного договору не надходило, а процедура припинення передбачає укладення відповідного письмового договору. У зв`язку з цим представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення за літеро. "А" за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності зареєстровано 09.10.2020 року. Позивач, після набуття права власності, зверталася до відповідача (зокрема, листами від 30.10.2020 р. та 09.10.2024 р.) з проханням укласти договір про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії. Відповідач відмовив позивачу в укладенні договору та відкритті особового рахунку, посилаючись на відсутність особового рахунку, що підтверджується листом відповідача від 07.11.2024 р. №4/03.2/13028. Послуга з постачання теплової енергії надається Відповідачем на підставі публічного договору приєднання, згідно з умовами якого факт приєднання (акцептування) споживачем відбувається шляхом вчинення будь-яких дій, що свідчать про бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної заяви-приєднання, сплати рахунка або факту отримання послуги (п. 4 Договору). Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що фактичне укладення договору та відкриття нового особового рахунку для [PERSON] є неможливим, оскільки за адресою: [ADDRESS] , продовжують діяти договірні відносини з попереднім споживачем (юридичною особою). Відповідач наполягає, що належне розірвання існуючого договору та закриття особового рахунку попереднього абонента є необхідною та обов`язковою юридичною передумовою для укладення нового договору з Позивачем. Позивачем не було надано суду доказів припинення договірних відносин між Відповідачем та попереднім абонентом. Позивач не надала суду доказів, які б беззаперечно підтверджували факт отримання або споживання нею послуги з постачання теплової енергії з 09.10.2020 р., що могло б бути розцінено як акцепт публічного договору приєднання. Правовою підставою для надання комунальної послуги є договір (ст. 12 Закону України «Про ЖКП»). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про ЖКП», індивідуальний споживач - це особа, з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання послуги. Договір про надання послуги з постачання теплової енергії є публічним договором приєднання (п. 1, 2 Договору). Згідно з п. 4 цього Договору, акцептування (приєднання) відбувається через: надання заяви-приєднання, сплату рахунка або факт отримання послуги. Позивач, звернувшись із даним позовом, підтвердила відсутність укладеного договору та відсутність рахунків. Таким чином, позивачем не було вчинено жодної з дій, що свідчать про акцепт умов публічного договору приєднання (п. 4 Договору), і, відповідно, договірні відносини не виникли. Суд вважає вагомими та обґрунтованими заперечення відповідача, викладені у відзиві, про те, що укладення договору з позивачем є неможливим з техніко-юридичних причин. Відповідач вказує, що за адресою позивача продовжує діяти договір з попереднім споживачем (юридичною особою), що підтверджується відсутністю закриття особового рахунку попереднього абонента. Обов`язок розірвання попереднього договору є необхідною передумовою для відкриття нового особового рахунку та укладення нового договору, з метою уникнення подвійного обліку та нарахувань за однією точкою приєднання. Позивач, як новий власник приміщення, не надала суду доказів того, що нею або попереднім власником були вжиті заходи для належного розірвання договору та закриття особового рахунку попередньої юридичної особи, що виключає можливість здійснення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» дій з підключення до публічного договору. Таким чином, позивачем не доведено наявності всіх необхідних юридичних умов для набуття статусу споживача, зокрема відсутності обтяження у вигляді існуючого договору, що унеможливлює належне приєднання до публічного договору. Позивач, посилаючись на порушення відповідачем обов`язку укласти договір, обрала способом захисту вимогу про визнання її споживачем. Суд вважає цей спосіб захисту неефективним. Юридичний статус споживача є наслідком (правовою категорією), що виникає виключно із факту укладення договору (навіть якщо це договір приєднання). Рішення суду про «визнання статусу» не створить договірних відносин і не зобов`яже відповідача вчинити дії щодо відкриття особового рахунку та припинення відносин з попереднім абонентом. Оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed