Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У травні 2025 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Надійна» (далі - ПрАТ «СК «Надійна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 7 787,15 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 травня 2024 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспорту поліс ТЗ № 005062, згідно з яким було прийнято на страхування автомобіль AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] . Автомобіль застраховано без врахування зносу. Франшиза договором не передбачена. 05 серпня 2024 року близько 8 год. 30 хв. на вул. Стеценко, 35 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Застрахований позивачем автомобіль AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження з вини відповідача, що підтверджується складеним учасниками ДТП європротоколом від 05 серпня 2024 року. 05 серпня 2024 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування (р/н 154/24). Того ж дня представником страховика [PERSON] проведено огляд пошкоджень застрахованого транспортного засобу, про що складено відповідний протокол. Згідно з рахунком на оплату від 08 серпня 2024 року № 2374, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 24 865,00 грн. Позивач, виконуючи свої зобов`язання перед страхувальником, відповідно до умов договору добровільного страхування транспорту поліс ТЗ № 005063 від 10 травня 2024 року, на підставі страхового акта від 26 серпня 2024 року № 1757, виплатив страхове відшкодування, згідно з платіжною інструкцією від 02 вересня 2024 року № 755 на суму 24 865,00 грн, шляхом перерахування вказаної суми коштів на рахунок СТО (ФОП [PERSON] ). 19 грудня 2024 року позивач направив претензію за вих. № 518 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») щодо досудового врегулювання спору та відшкодування завданої ним шкоди згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власниками наземних транспортних засобів № 219090014. 24 лютого 2025 року ПрАТ «СГ «ТАС» було відшкодовано завдану позивачу шкоду, за вирахуванням передбаченої полісом № 219090014 франшизи та розміру зносу замінених складових у розмірі 17 077,85 грн. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 4 587,15 грн. Розмір франшизи за полісом № 219090014 становить 3 200,10 грн. Таким чином, відповідач має сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та франшизу у розмірі: 4 587,15 + 3 200,00 = 7 787,15 грн. З метою досудового врегулювання спору, 25 лютого 2025 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих. № 61 з пропозицією відшкодування шкоди в добровільному порядку. Проте відповідач цю претензію проігнорував. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а. с. 29-30). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 33-34). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї за його зареєстрованим місцем проживання рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулось з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 50,51). 16 червня 2025 року до суду надійшло клопотання ПрАТ «СГ «ТАС» разом з копією полісу № ЕР/219090014 (а. с. 45-47). Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 10 травня 2024 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспорту поліс ТЗ № 005062, згідно з яким було прийнято на страхування автомобіль AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] . Автомобіль застраховано без врахування зносу. Франшиза договором не передбачена (а. с. 7-9). 05 серпня 2024 року близько 8 год. 30 хв. на вул. Стеценко, 35 в м. Києві сталася ДТП за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Застрахований позивачем автомобіль AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження з вини відповідача, що підтверджується складеним учасниками ДТП європротоколом від 05 серпня 2024 року (а. с. 10). 05 серпня 2024 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування (р/н 154/24). Того ж дня представником страховика [PERSON] проведено огляд пошкоджень застрахованого транспортного засобу, про що складено відповідний протокол (а. с. 6, 11-13). Згідно з рахунком на оплату від 08 серпня 2024 року № 2374, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 24 865,00 грн (а. с. 14). Позивач, виконуючи свої зобов`язання перед страхувальником, відповідно до умов договору добровільного страхування транспорту поліс ТЗ № 005063 від 10 травня 2024 року, на підставі страхового акта від 26 серпня 2024 року № 1757, виплатив страхове відшкодування, згідно з платіжною інструкцією від 02 вересня 2024 року № 755 на суму 24 865,00 грн, шляхом перерахування вказаної суми коштів на рахунок СТО (ФОП [PERSON] , а. с. 15). 19 грудня 2024 року позивач направив претензію за вих. № 518 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») щодо досудового врегулювання спору та відшкодування завданої нам шкоди згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219090014 (а. с. 17-19). 24 лютого 2025 року ПрАТ «СГ «ТАС» було відшкодовано завдану позивачу шкоду, за вирахуванням передбаченої полісом № 219090014 франшизи та розміру зносу замінених складових у розмірі 17 077,85 грн (а. с. 20, 21). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 4 587,15 грн. Розмір франшизи за полісом № 219090014 становить 3 200,10 грн. Таким чином, відповідач має сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та франшизу у розмірі: 4 587,15 + 3 200,00 = 7 787,15 грн. З метою досудового врегулювання спору, 25 лютого 2025 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих. № 61 з пропозицією відшкодування шкоди в добровільному порядку. Проте відповідач цю претензію проігнорував (а. с. 22-25). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/219090014, страховик - ПрАТ «СГ «ТАС», страхувальник - [PERSON] , забезпечений транспортний засіб - VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] , строк з 26 січня 2024 року до 25 січня 2025 року (а. с. 46). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (правовласності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.. Оскільки ПрАТ «СГ «ТАС» виконало свої зобов`язання за вирахуванням передбаченої полісом № 219090014 франшизи та розміру зносу замінених складових, відтак згідно зі ст. 1194 ЦК України, у зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат, до ПрАТ «СК «Надійна» перейшло право вимоги у відповідній частині до [PERSON] щодо стягнення не відшкодованих збитків у розмірі 7 787,15 грн. Суд вважає, що із положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач отримав право вимоги на відшкодування 7 787,15 грн. Матеріали справи не містять жодних належних доказів на спростування розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Надійна» та розрахунку ПрАТ «СГ «ТАС». Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 7 787,15 грн З урахуванням ціни позову та розміру задоволених позовних вимог згідно з ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved