Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» Поляков О. звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. У позові вказував, що 23.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №947512829 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3R68М. За умовами кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 10750,00 гривень. Відповідачка зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно договору. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 та в подальшому додаткові угоди, відповідно до умов яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року. 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року. Станом на час подання позову заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року становить 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року в сумі 41869,32 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, бувши повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином. У позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила. Надіслала через систему «Електронний суд» відзив на позов, у якому зазначила, що з моменту виникнення заборгованості минуло більше 3 років, тому на підставі ст.267 ЦК України просила застосувати позовну давність та відмовити у позові. Позивач не надав оригінал кредитного договору, документів про передачу права вимоги, належних розрахунків боргу. Вимоги базуються лише на копіях та власних підрахунках. Позивач заявляє до стягнення надмірні штрафні санкції, які суперечать ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та є неспівмірними. На даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише соціальну допомогу. Тому просила врахувати її матеріальне становище та застосувати принципи справедливості й співмірності відповідальності. Просила відмовити у задоволенні позову повністю та розглянути справу без її участі. Ухвалою суду від 16.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 16.09.2025 року витребувано з АТ «Ощадбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, 01001: 1. Інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER] ; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з 23.12.2020 року до 28.12.2020 року у сумі 10750,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 2. У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 23.12.2020 року до 28.12.2020 року у сумі 10750,00 грн, - інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); повного номера рахунка маска картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 3. У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска картки [NUMBER] , - номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (клієнта банку) за платіжною карткою маска картки [NUMBER] . 4. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить позичальнику - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), - інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти [NUMBER] . Ухвала виконана 26.09.2025 року. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідачки, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: копію платіжного доручення № 288c2707-a6e4-4bc6-9870-540db4c2418d від 23.12.2020 року, згідно якого 23.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проведено переказ коштів на рахунок [PERSON] [NUMBER] за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року у сумі 10750,00 грн; копію довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 07.09.2023 року, згідно якої 23.12.2020 року [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором MNV3R68М кредитний договір №947512829 за умовами якого: сума кредиту - 10750,00 грн; строк кредитування - 30 днів; процентна ставка - 1,7% в день; копію заявки на отримання грошових коштів в кредит від 23.12.2020 року, у якій наявна інформація про особу [PERSON] ; копію договору №947512829, укладеного 23.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 10750,00 грн, строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1,7% на день. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3R68М; копії договору факторингу №28/1118-01, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з додатковими угодами №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року до вказаного договору та витягу з реєстру прав вимоги №127 від 29.03.2021 року, за умовами яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року у сумі 28708,89 грн з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17959,39 грн - заборгованість за відсотками; копії договору факторингу №05/0820-01, укладеного 05.08.2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди №2 від 03.08.2021 року, додаткової угоди №3 від 30.12.2022 року, витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року та платіжної інструкції №4586 від 31.08.2023 року, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року у сумі 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками; копії договору факторингу №08/07/25-Е, укладеного 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», витягу з реєстру прав вимоги від 08.07.2025 року, акту прийому-передачі реєстру боржників від 08.07.2025 року, платіжних інструкцій №297 від 17.07.2025 року, №316 від 12.08.2025 року та №319 від 13.08.2025 року, за умовами яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року у сумі 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками; розрахунок заборгованості за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року, згідно якого заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 29.03.2021 року становила 28708,89 грн з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17959,39 грн - заборгованість за відсотками; розрахунок заборгованості за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року, згідно якого заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31.08.2023 року становила 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками; копію виписки за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року, згідно якої заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Юніт Капітал» станом на 31.07.2025 року становила 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками. З витребуваної за клопотання представника позивача у АТ «Ощадбанк» інформації за №46/12-11/124432/2025/БП від 26.09.2025 року вбачається, що: на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Додатково надано диск із випискою за поточними рахунками клієнта за період з 23.12.2020 року до 28.12.2020 року, де наявна інформація про зарахування на рахунок [PERSON] № [NUMBER] коштів у сумі 10750,00 гривень. Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «ФК «ЕЙС» з даним позовом до суду. На спростування позовних вимог та підтвердження заперечень проти позову відповідачкою доказів у встановлений судом строк не надано. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: копію договору №947512829, укладеного 23.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 10750,00 грн, строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1,7% на день. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3R68М; 23.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №947512829 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3R68М, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10750,00 грн у вигляді кредитної лінії строком на 30 днів та зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1,7% в день; згідно платіжного доручення №288c2707-a6e4-4bc6-9870-540db4c2418d від 23.12.2020 року та витребуваної з АТ «Ощадбанк» інформації - 23.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проведено переказ коштів на рахунок [PERSON] № [NUMBER] за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року у сумі 10750,00 грн; [PERSON] не виконувала умови кредитного договору №947512829 від 23.12.2020 року, внаслідок чого станом на 31.07.2025 року заборгованість становила 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками; на підставі договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками, №05/0820-01 від 05.08.2020 року з додатками та №08/07/25-Е від 08.07.2025 року з додатками ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу кредитора по кредитному договору №947512829, укладеному 23.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконала, то з неї підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 41869,32 грн, з яких: 10749,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31119,82 грн - заборгованість за відсотками. Щодо доводів відповідачки про застосування наслідків спливу позовної давності суд враховую такі норми. Позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ст.256, ч.1 ст.260, ч.3 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Порядок відліку позовної давності наведено в ст.261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З 12.03.2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку до 30.06.2023 року (п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року). Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону №540-ІХ передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України від 16.06.2020 року №691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»). Отже, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від сплати відсотків, тому до спірних правовідносин застосовні положення про позовну давність та щодо її продовження на строк дії карантину. Згідно із ЗУ від 15.03.2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), що набрав чинності 17.03.2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, за змістом якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Закон №2120-ІХ виключив можливість нарахування сум за ст.625 ЦК України з 24.02.2022 року, однак не змінив положення п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону №540-ІХ щодо продовження строку давності, зокрема за вимогами про стягнення заборгованості та відсотків, нарахованих до 24.02.2022 року, на період дії карантину. Карантин на території України скасований з 30.06.2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651, тому позивач, звернувшись до суду 28.08.2025 року дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону №540-ІХ. Решту викладених у відзиві на позов доводів відповідачки повністю спростовані наданими позивачем та безпосередньо дослідженими судом доказами. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції №21865 від 25.08.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,00 гривень. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7000,00 грн, з них: вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн; складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год. - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань 1 год. - 500,00 грн; копію довіреності ТОВ «ФК «ЕЙС» на ім`я адвоката Соломко О.В. від 11.08.2025 року; копію договору про надання правничої допомоги №11/08/25-01 від 11.08.2025 року, укладеного між АБ «Соломко та Партнери» в особі керуючого Соломко О.В. та ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О. та додаткової угоди №25770553501 до вказаного договору від 11.08.2025 року, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором по справі за позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №947512829 від 23.12.2020 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 22.08.2025 року до договору про надання правничої допомоги №11/08/25-01 від 11.08.2025 року, підписаний керуючим АБ «Соломко та Партнери» Соломко О.В. та директором ТОВ «ФК «ЕЙС» Поляковим О., згідно якого: адвокатом надано послуги по справі за позовом до [PERSON] на суму 7000,00 грн, з яких: складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год. - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань 1 год. - 500,00 грн; Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані адвокатом Соломко О.В. роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та формування додатків до неї, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. На підставі ст.ст.2, 15, 256, 257, 260, 261, 267, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved