Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Чайка» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки. 01 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Малеванчука І.В. про прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи провести без участі сторін за наявними матеріалами справи 10 жовтня 2025 року об 11 год. 00 хв. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Чайка» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки - задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Чайка» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 105 974 (сто п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 04 копійки з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, заборгованість з виплати компенсації невикористаної відпустки в сумі 6 019 (шість тисяч дев`ятнадцять) гривень 79 копійок з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши через представника до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Крім того, у поданому позові зазначено про те, що витрати на правничу допомогу адвоката орієнтовно становлять 22 000,00 грн. Також вказано, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази про понесені витрати на правничу допомогу адвоката. В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача - адвокат Малеванчук І.В. вказав, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 5 000,00 грн. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано: - ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1186422 від 27 серпня 2025 року з якого встановлено, що правом представляти [PERSON] у Святошинському районному суді міста Києва наділений адвокат Малеванчук Ігор Володимирович; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1103, виданого на ім`я Малеванчук Ігор Володимирович; - посвідчення адвоката, виданого на ім`я Малеванчук Ігор Володимирович ; - копію Договору №03/06 про надання правничої допомоги від 03 червня 2025 року, що укладений між Адвокатським бюро «Малеванчук та партнери» в особі засновника (адвоката) Малеванчука Ігоря Володимировича та [PERSON] щодо надання правової допомоги; - копію акту №03/06/25 від 03 червня 2025 року прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання правничої допомоги №03/06 від 03.06.2025 року відповідно до якого сторони підписали цей акт про те, що Адвокатським бюро надано клієнту правничу допомогу щодо підготовки позовної заяви про стягнення з Державного підприємства «Чайка» заборгованості із виплати заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки, вартість наданих послуг 5 000,00 грн.; - рахунок-фактуру №03/06 від 03 червня 2025 року на сплату 5 000,00 грн. за оплату послуг згідно Договору №03/06 про надання правничої допомоги від 03.06.2025 року; - платіжну інструкцію від 03 червня 2025 року відповідно до якої [PERSON] здійснив платіж у розмірі 5 000,00 грн. на користь АБ «Малеванчук та партнери» із призначенням платежу «Оплата послуг згідно Договору №03/069 про надання правничої допомоги від 03.06.2025». Клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу від сторони відповідача не надходило. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved