Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог [PERSON] звернулася до Горохівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вимог ствердила, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 06 липня 2021 року у справі №155/879/21 вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 05 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що на даний час з метою захисту інтересів дитини виникла необхідність у зміні способу стягнення аліментів. Зокрема, з урахуванням економічної нестабільності під час війни розмір доходів кожної особи є мінливим, а тому саме стягнення частки від доходу гарантуватиме забезпечення прав та інтересів дитини. Позивачка зазначає, що з моменту постановлення рішення суду пройшло понад 2 роки, її матеріальне становище через значну інфляцію погіршилось. Вказує, що син виріс та збільшилась сума коштів на його утримання (одяг, продукти харчування, іграшки та канцелярське приладдя, тощо). Також зазначає, що стан здоров`я дитини незадовільний, а тому значні кошти витрачаються на лікування, діагностику, догляд. Позивачка вказує, що самостійно не в змозі покрити всі витрати на дитину. Відповідач життям та здоров`ям дитини не цікавиться, ухиляється від спілкування з дитиною, їй невідомий розмір доходу відповідача. З огляду на наведене, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 06 липня 2021 року у справі №155/879/21 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 15 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року провадження у справі зупинене до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року провадження у справі поновлено. 06 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення в яких остання зазначає, що станом на сьогодні змінилися істотні обставини, які мають бути відомі суду в межах розгляду даної справи, а саме, відповідач [PERSON] на даний час є звільненим з військової служби військовослужбовцем та особою з інвалідністю ІІІ групи. На даний момент останній працевлаштований, працює на посаді водія автотранспортних засобів в ТОВ «Голден Транс 7» та стабільний дохід, середньомісячний заробіток становить 16972,38 гривні. Крім того, відповідач, як особа з інвалідністю, отримує пенсію розмір якої становить 15806,63 гривень. Таким чином, середньомісячний сумарний дохід [PERSON] становить 32779 гривень. Також вказує, що позивачка відповідно до позовних вимог хоче змінити порядок стягнення аліментів та стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів в заробітку, що виходячи з вищевказаних сум доходу становить 8194,75 гривень. А тому слід дійти висновку, що дійсним предметом даного позову є не зміна порядку стягнення аліментів, а безпідставне намагання збільшити розмір аліментів на утримання дитини без належних на те законних підстав та за відсутності передбачених законом доказів і обставин. Представник відповідача також зазначає, що позивачка у позові не вказує в чому полягає погіршення її фінансового становища та не надає доказів, які свідчили б про щомісячні витрати на утримання дитини в розмірі 16000 гривень як суми, яка за вимогою є бажаною до стягнення за умови утримання обома батьками в рівних частинах. Також представник відповідача зауважує, що розмір аліментів на утримання дитини не може бути способом збагачення матері, а в даному випадку стягнення суми збільшеного розміру аліментів потребує необхідного належного обґрунтування та доведення відповідними доказами. Посилання на наявність лікування не можна вважати доказом, оскільки витрати на лікування дитини не входять до складу витрат аліментів. Також зазначає, що відповідач має істотне погіршення стану здоров`я, є особою з інвалідністю та потребує систематичного амбулаторного та стаціонарного лікування. З огляду на наведене, представник відповідача просила долучити письмові пояснення до матеріалів справи, відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача та стягувати з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/10 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позиція учасників судового розгляду Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених в позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала, вважаючи його не обґрунтованим та безпідставним. Разом з тим, погодилася на розмір аліментів зазначених у наданих письмових поясненнях. Також зазначила, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, оскільки позивачка не повідомляє відповідача про необхідність додаткових витрат. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 березня 2019 року [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є позивачка та відповідач (а. с. 9). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 06 липня 2021 року у справі №155/879/21 збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на тверду грошову суму в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 05 серпня 2021 року (а. с. 14-16). На виконання вказаного рішення суду Горохівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист №155/879/21 (а. с. 8). Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг Горохівської міської ради №245 від 21 квітня 2021 року стверджується, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців [PERSON] з 15 вересня 2021 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а. с. 10). Згідно з витягом з медичної карти стаціонарного хворого №924 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в І х/в ЛОДКЛ «ОХМАТДИТ» з 08 лютого 2022 року по 11 лютого 2022 року з діагнозом: Лівобічний паховий крипторхізм. 09 лютого 2022 року операції: Лівобічна орхіпексія за Петривальським (а. с. 4). Згідно з витягом (епікриз) з медичної карти стаціонарного хворого №2404 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в І х/в ЛОДКЛ «ОХМАТДИТ» з 12 травня 2021 року по 17 травня 2021 року з діагнозом: Правобічний паховий крипторхізм. 12 травня 2021 року операція: Правобічна орхіпексія за Петривальським. Гідатидектомія (а. с. 5). Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого КНП «Горохівський центр первинної медичної допомоги» Горохівської міської ради від 07 листопада 2023 року [PERSON] регулярно відвідує лікаря-педіатра з приводу планових оглядів. На «Д» обліку перебуває з приводу: діагноз: Правобічний паховий крипторхізм. Стан після оперативного лікування (2022) (а. с. 6-7). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 18 березня 2025 року, виданим Управлінням соціальної та ветеранської політики Луцької РДА [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи. Інвалідність встановлена до 01 січня 2026 року. Довідкою ТОВ «Голден Транс 7» від 16 вересня 2025 року за №00000000019 стверджується, що [PERSON] працює в даному товаристві з 22 квітня 2025 року на посаді водія автотранспортних засобів. Нарахований дохід за період з 22 квітня 2025 року по 31 серпня 2025 року становить 96881,82 гривень. Згідно з довідкою про рух коштів, виданою АТ КБ «ПриватБанк» 01 жовтня 2025 року за №BN6NV1M1GS4IJ7D2 [PERSON] отримує пенсію в розмірі 15806,63 гривень. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~181\~СК України\~способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вказаних норм закону, а саме те, що: «спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів», слід застосовувати в контексті змісту наведених норм, якими передбачено: обставини визначення способу стягнення аліментів; спосіб визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; відповідні обставини, які підлягають перевірці та враховуються при визначенні способу та розміру стягнення аліментів. При цьому слід вважати, що ст. 192 СК України, у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки новела, що міститься у ст. 181 СК України не містить посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування ст. 192 СК України, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну саме розміру аліментів. Слід вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті «спосіб аліментів… змінюється…» вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України, у даному випадку значення не мають. Мають ж значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому. Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин. Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження №61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження №61-10880св19). У ч. 3 ст. 181 СК України, законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів. Із вказаної норми закону також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів. Отже, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 181 СК України. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач на даний час звільнений з військової служби, є особою з інвалідністю ІІІ групи, офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід у вигляді пенсії та заробітної плати, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. На даний час розмір аліментів, що ним сплачуються на утримання сина становить 2000 гривень (відповідно до рішення Горохівського районного суд Волинської області від 06 липня 2021 року), що очевидно не забезпечить достатні на належні умови проживання дитини. Суд враховує також те, що малолітній [PERSON] постійно хворіє, перебуває на «Д» обліку з діагнозом правобічний паховий крипторхізм, стан після оперативного лікування (2022), внаслідок чого потребує лікування, а, відтак, вимагає значних фінансових витрат із сторони батьків, в тому числі позивача. При ухваленні рішення суд також враховує те, що на утриманні відповідача інші особи не перебувають. Відповідач визнав заявлені позовні вимоги в розмірі 1/10 частки доходів, тобто, не заперечував щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, має достатній дохід, його допомога дитині обмежується виплатою аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи ст. 13 ЦПК України, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу та стягнення їх у розмірі 1/9 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки така зміна способу стягнення аліментів відповідає закону та забезпечить якнайкращі інтереси дитини сина [PERSON] . Посилання представника позивача на те, що розмір аліментів повинен становить 1/4 частину від доходу (заробітку) відповідача, суд вважає не обґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами щодо саме такого розміру аліментів. У пункті 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року зазначено, що у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо судових витрат Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial