Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день його смерті [INFO] . А також, просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом та за законом право власності на:\~ - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8691 га, що розташована на території Саф`янівської (колишньої Утконосівської) сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:001:1367; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2143 га, що розташована на території Саф`янівської (колишньої Утконосівської) сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:002:2431; - 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 2/3 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0028; - 2/3 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1213 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0009. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із тим, що ним не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. В свою чергу, відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, яким просила визнати за нею право власності на: - 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 1/3 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0028; - 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1213 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0009. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити, а також не заперечують щодо задоволення зустрічних позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою первісні позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8691 га, що розташована на території Саф`янівської (колишньої Утконосівської) сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:001:1367, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 011673 виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 15.02.2005; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2143 га, що розташована на території Саф`янівської (колишньої Утконосівської) сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:002:2431, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 011673 виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 15.02.2005; - 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі довідки Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 571 від 07.07.2025; - земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0028, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 894033 виданого 18 грудня 2009 року; - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1213 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0009, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 894029 виданого 18 грудня 2009 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 15.11.2011, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 15 липня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1907, [PERSON] , усе своє майно, де б воно було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту відносилася його дружина [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною вдовою. Як було з`ясовано судом, [PERSON] , маючи право на спадкування обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, спадкоємець [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою Утконосівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 571 від 07.07.2025, згідно якої на час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а разом з ним був зареєстрований та проживав син, [PERSON] , і таким чином прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В свою\~чергу,\~позивач [PERSON] \~у передбачений\~ст.\~1270\~ЦК України\~строк звернувся\~до Ізмаїльської\~державної нотаріальної\~контори із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~яка залишилась\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~що підтверджено\~нотаріально посвідченою\~заявою, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2022, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить: - частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8691 га, що розташована на території Саф`янівської (колишньої Утконосівської) сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:001:1367, яку він прийняв після смерті [PERSON] , однак не оформив; - частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2143 га, що розташована на території Саф`янівської (колишньої Утконосівської) сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122086900:01:002:2431, яку він прийняв після смерті [PERSON] , однак не оформив; - 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті [PERSON] , однак не оформив та 1/3 частина цього ж будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору, що підтверджується довідкою Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 571 від 07.07.2025; - частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0028, яку він прийняв після смерті [PERSON] , однак не оформив; - частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1213 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0009, яку він прийняв після смерті [PERSON] , однак не оформив. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] є його брат, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 07.05.1962 року, повторно виданого Утконосівським с/бюро ЗАГСу Ізмаїльського району Одеської області та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042513641 від 29.11.2023 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день його смерті [INFO] , підтверджений довідкою наданою старостою Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 766 від 02.09.2025, згідно якої [PERSON] на день смерті дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а спільно з ним фактично проживав [PERSON] . Таким чином, [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Також, як було з`ясовано судом, згідно довідки № 571 виданої Утконосівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 07.07.2025, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частиною 2 ст. 89 ЗК України передбачено, що земельні ділянки співвласників жилого будинку перебувають у спільній сумісній власності. На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Окрім цього, виходячи з положень ст. 89, 120 ЗК України, кожен зі співвласників житлового будинку має право на відповідну частку у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0028 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1213 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0009. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним задовольнити зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 1/3 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0028 та 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1213 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5122086900:02:003:0009. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним та зустрічним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених первісних позовних вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та зустрічних позовних вимог про визнання права власності і права позивачів за первісним та зустрічним позовом такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічні позови. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved