Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Щорського районного суду № 749/424/25 від 28.04.2025, про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 13.09.2022 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 23.06.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 27.03.2025 і до повноліття дитини. Таким чином на сьогодні з нього на утримання двох доньок від першого шлюбу стягується аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, що складає 33%, а на утримання сина від другого шлюбу стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку, що складає 25%. Отже, разом на утримання трьох дітей він сплачує 58% від заробітку. Крім того станом на сьогодні у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . Таким чином згідно довідки КНП «Сновська ЦРЛ» № 02-519 від 24.07.2025 р. на утримання дітей із заробітної плати позивача стягується 68,75% його доходу. Також відповідно до рішення Сновського районного суду Чернігівської області від 03.07.2025 р. та ухвали Сновського районного суду від 28 липня 2025 р. з позивача стягнуто на користь [PERSON] 35653,00 грн. з яких 5653 грн. компенсація за отримання надлишку при поділі будинку 5653 грн. та 30000 понесені судові витрати. При цьому заробітна плата позивача є єдиним джерелом існування і сплата аліментів в розмірі 58% від заробітної плати, заборгованості зі сплати аліментів, боргу та за судовим рішенням від 03.07.2025 р. в сумі 35563,00 грн. та необхідності проведення ремонтних робіт в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , є непосильним фінансовим навантаженням, адже після всіх утримань не залишаються кошти на своє існування, сплату комунальних послуг та інші нагальні потреби. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, суду довіряє та відводів складу суду не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про визнання позову та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені наступні обставини справи. Рішенням Щорського районного суду № 749/231/22 від 13.09.2022 стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Щорського районного суду №749/424/25 від 28.04.2025 року стягнуто з позивача на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 27.03.2025 року і до повноліття дитини. Рішенням Сновського районного суду № 749/1063/23 від 03.07.2025 р. позивачу виділено в натурі частину домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано сплатити компенсацію за отримання надлишку при поділі будинку у розмірі 5653 грн., та 30000 грн. понесених судових витрат на користь [PERSON] . При цьому заробітна плата позивача є єдиним джерелом існування, тому сплата аліментів в розмірі 58% від заробітної плати, заборгованості зі сплати аліментів, боргу за судовим рішенням від 03.07.2025 року в сумі 35653,00 грн. є непосильним фінансовим навантаженням, адже після всіх утримань знизилась його платоспроможність. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною сімейного стану платника аліментів, серед іншого, розуміється з`явлення у його сім`ї осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримання і які фактично знаходяться на його утриманні. Враховуючи, що у матеріальному становищі позивача відбулися істотні зміни, які вплинули на можливість здійснювати сплату аліментів у повному обсязі на утримання своїх неповнолітніх дітей, з огляду на визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Щорського районного суду від 28 квітня 2025 року у справі № 749/424/25 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved