Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У липні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог у позовній заяві зазначено, що у 2010 році сторони у справі уклали шлюб,\~ у шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Проте через відсутність взаєморозуміння спільне життя подружжя не склалось, відсутнє почуття любові та поваги один до одного, вони проживають окремо та припинили ведення спільного господарства. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2023 року, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, разом з матеріалами позовної заяви надійшла заява про розгляд справи без його участі, повідомив суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 28.07.2025 року на електрону пошту суду за вх. №771 надійшла заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що з позовними вимогами згодна, не заперечує проти їх задоволення у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~ Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Чоловік та жінка користуються однаковими правами щодо укладення шлюбу та його роозірвання. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них (ч.2 ст. 112 СК України). Судом встановлено, що 24 вересня 2010 року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №61, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження\~ серія [NUMBER] . Подружжя з травня 2023 року разом не проживає, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили. Причиною є\~ - різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони дійшли спільної думки, що шлюб носить формальний характер і не може бути збереженим. Син за згодою сторін проживає за зареєстрованим місцем проживання позивача (батька дитини), на підтвердження чого позивач додав витяги з реєстру Бессароабської територіальної громади від 10 червня та 07 липня 2025 року. Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України питання щодовжиття заходів до примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. У разі виявлення під час розгляду справи обставин або фактів, які свідчать про\~ неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та інтересів подружжя, їх дітей, суд повинен має уникати формального застосування цієї норми СК України.\~ Матеріали справи не містять відомостей про незгоду одного з подружжя на розірвання шлюбу, сторони дійшли обопільної думки про розірвання шлюбу. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до примирення сторін. Дослідивши письмові докази, вимоги та обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши взаємостосунки сторін, мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved