Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

29.07.2025 ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" в електронному вигляді надіслало до суду позовну заяву до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 206529575 від 18.11.2021 у розмірі 19 558 грн 95\~коп., судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.11.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідач уклали Кредитний договір № 206529575 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, строк та умови користування кредитними коштами, сплати відсотків, щодо розміру і типу процентної ставки. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали Договір факторингу № 28/1118-01, з подальшими додатковими угодами. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 27/0524-01 (Додаток №19). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 04.06.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач уклали Договір факторингу №\~04/06/25-Ю, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, на час подання позовної заяви, за кредитним договором № 206529575 від 18.11.2021, складає 19 558 грн 95 коп., яка складається з наступного: 5\~999\~грн 60 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 13 559 грн 35 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.08.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 08.09.2025, та витребувано від АТ\~КБ\~"Приватбанк" інформацію щодо банківської картки [PERSON] , щодо зарахування останній грошових коштів, а також належність їй номеру мобільного телефону. 26.08.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 08.09.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 14.10.2025. 14.10.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Хлопкова М. С. у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечувала і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними паспорта споживчого кредиту продукту "СМАРТ", договору кредитної лінії №\~206529575 від 18.11.2021, Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт", заявки на отримання грошових коштів, Порядку дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі про надання споживчого кредиту, довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, Алгоритму дій, платіжного доручення від 18.11.2021, інформації АТ\~КБ\~"Приватбанк" від 19.08.2025, підтверджується, що 18.11.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 6\~000 грн 00 коп., на строк до 18.12.2021, з процентною ставкою 0,20 % в день. Сума процентів визначена у розмірі 256 грн 00 коп. (а. с. 12-36, 115). Право вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 206529575 від 18.11.2021 підтверджується: договором факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018, додатковими угодами до нього № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс"; договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, додатковими угодами до нього № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс"; договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, укладеного між ТОВ\~"Юніт Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" (а. с. 45-81). Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором № 206529575 від 18.11.2021, виписки з особового рахунку, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 19 558 грн 95 коп., яка складається з наступного: 5 999 грн 60 коп. - заборгованість по кредиту; 13 559 грн 35 коп. - заборгованість по процентам (а. с. 82-85). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано\~докази виникнення\~між сторонами\~правовідносин у\~зв`язку\~укладанням 18.11.2021\~між ТОВ\~"Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~та [PERSON] договору кредитної лінії №\~206529575 та подальшим укладанням договорів факторингів, за умовами яких ТОВ "Юніт Капітал" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору кредитної лінії №\~206529575\~від 18.11.2021 сторони встановили строк кредитування до 18.12.2021. На час закінчення строку кредитування (18.12.2021) розмір заборгованості за договором кредитної лінії №\~206529575 від 18.11.2021 склав 6 256 грн 00 коп., що складається з: 6 000 грн 00 коп. - сума кредиту; 256 грн 00 коп. - відсотки. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ\~"Юніт Капітал", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. За таких\~обставин,\~позовні вимоги\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Юніт\~Капітал"\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~договоромкредитної лінії №\~206529575\~від 18.11.2021 підлягають частковому задоволенню, а\~саме: з відповідача належить стягнути 6 255 грн 60 коп., з яких: 5 999 грн 60 коп - заборгованість за сумою кредиту; 256 грн 00 коп - заборгованість за сумою відсотків. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного між ТОВ "Юніт Капітал" та Адвокатським бюро "Тараненко і партнери"; додаткової угоди №\~25770539670 від 05.06.2025, акту прийому - передачі наданих послуг (а. с. 86-90). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial