Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором № 205018 від 07.09.2021 року, в сумі 11720,00 грн та судові витарти. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.09.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 205018. Договір укладено в електронній формі. Кредитні кошти надані позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданими позичальником. 17.02.2022 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-17/02/2022 відповідно до якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло такі права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Звернувшись до суду позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором, оскільки останній своїх зобов`язань не виконав, суми отриманих коштів не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20.06.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, слухання справи призначено на 10:30 28.07.2025. Протокольною ухвалою суду від 28.07.2025 слухання справи відкладено для повторного повідомлення (виклику) сторін на 10:00 14.10.2025. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові зазначено про розгляд справи у його відсутність. Відповідач повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, в судове засідання не з`явився. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Як встановлено судом, 07.09.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 205018. За умовами договору сума кредиту становить 2000,00 грн., строк кредиту 14 днів, тобто до 20.09.2021 (п.п. 1.2 п. 1 договору). Процентна ставка становить 1110 % річних від суми кредиту в розрахунку 3 % на добу (а.с. 14-15). Згідно з довідкою ТОВ «Займер» про ідентифікацію, [PERSON] з яким укладено договір № 205018, ідентифікований ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником здійснено в інформаційно-телекомунікаційній системі, підписано одноразовим ідентифікатором CL2732 за номером телефону [NUMBER] (а.с. 11). 17.02.2022 між ТОВ «Займер» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до якого клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 16-17). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №205018 на загальну суму 11720,00 грн. (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, [PERSON] уклав з ТОВ «Займер» кредитний договір в електронній формі, що підтверджується матеріалами справи. На підтвердження перерахунку кредитних коштів [PERSON] , позивачем надано довідку ТОВ «ПРОФІТГІД» без номеру та дати, відповідно до якої ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» 07.09.2021 перерахувало на платіжну картку № [NUMBER] 2000,00 грн. При цьому така довідка адресована ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» (а.с. 25). Тобто, зазначене підтвердження не містить жодних відомостей про виконання ТОВ «Займер» свого обов`язку перед відповідачем надати фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд доходить висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту перерахування саме ТОВ «Займер» на рахунок [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2000,00 грн від якого у подальшому ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права вимоги по договору від 07.09.2021 № 205018. Клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялися. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 07.09.2021 № 205018 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed