Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У травні 2025 року [PERSON] , через представника адвоката Шевченко Л.О., звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 59,8 кв.м., житлову - 41,3 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що означена вище квартира була придбана ним 02 вересня 1999 року, на підставі договору купівлі-продажу квартири № АВВ 500097 від 02.09.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О. та зареєстровано в реєстрі № 3942. Реєстраційний напис на документі про право власності, про зазначену в цьому документі квартиру [ADDRESS] , зареєстровано 08.09.1999 в реєстрову книгу за № 393, на праві власності за [PERSON] . У вищевказаному договорі вказано, що відповідно до відомостей викладених у довідці-характеристиці, виданій Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації 01.09.1999 року за № 1623 відчужувана квартира трьохкімнатна, на 4 поверсі, 5-ти поверхового будинку складається з: 1-коридор, 2- туалет, 3-ванна, 5,8,9 - житлові кімнати, 4-кухня, 6-7 кладові, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. Інвентаризаційна оцінка квартири складає 9\~308,00 грн. Для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , позивачем до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області, була подана заява від 17.03.2025 року за реєстраційним номером 65831831. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області, під час розгляду заяви від 17.03.2025 року за реєстраційним номером 65831831, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У зв`язку з чим, вирішив відмовити у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами. 20.03.2025 року державним реєстратором було направлено запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації та отримано інформацію від 26.03.2025 № 991ВА, інформація щодо зареєстрованого права власності на квартиру [ADDRESS] , зберігалася в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою російською федерацією. БТІ не може надавати інформацію на запити про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013 р. В зв`язку з чим, що позивач позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності на квартиру та з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, та вимушений звернутися до суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 37). Ухвалою суду від 16 липня 2025 року у судовому засіданні призначено розгляд справи по суті (а.с. 40). Позиція сторін в судовому засіданні. Позивач у призначене судове засідання не з`явився, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 38). Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився,причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира була придбана 02 вересня 1999 року на підставі договору купівлі-продажу квартири № АВВ 500097 від 02.09.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О. та зареєстровано в реєстрі № 3942 (а.с. 12). Реєстраційний напис на документі про право власності , про зазначену в цьому документі квартиру [ADDRESS] , зареєстровано 08.09.1999 в реєстрову книгу за № 393 на праві власності за [PERSON] (зворот а.с. 12). Відповідно до технічного паспорту на квартиру, відчужувана квартира трьохкімнатна, на 4 поверсі, 5-ти поверхового будинку складається з: 1-коридор, 2- туалет, 3-ванна, 5,8,9 - житлові кімнати, 4-кухня, 6-7 кладові, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. Загальна і житлова площа співпадають з правовстановлюючим документом (а.с. 13-14). Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області, під час розгляду заяви від 17.03.2025 за реєстраційним номером 65831831, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У зв`язку з чим, вирішив відмовити у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78062229 від 27.03.2025 р. (а.с. 15). 20.03.2025 року державним реєстратором було направлено запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації та отримано інформацію від 26.03.2025 № 991ВА, інформація щодо зареєстрованого права власності на квартиру [ADDRESS] , зберігалася в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою російською федерацією. БТІ не може надавати інформацію на запити про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013 р. (а.с. 16-17). Також 08.05.2025 року позивачем було отримано відповідь на звернення, а саме що надати відомості про зареєстроване право неможливо. Додатково повідомлено, що згідно розпорядження Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 19.01.2024 року № 47 ВА вулиця [PERSON] (а.с. 19-25). На теперішній час [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 16.05.2024 № 7113-5003285758, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] та фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с.08-10). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334ЦК\~України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,\~право власності\~на житловий\~будинок,\~квартиру,\~дачу,\~садовий будинок,\~гараж,\~інші будівлі,\~споруди,\~земельну ділянку,\~що відчужуються,\~може бути\~підтверджено,\~зокрема,\~одним таких\~документів або\~їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.201-5 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст.\~11\~ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~ЦК України\~передбачає лише у статтях 335\~та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved