Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

у червні 2025 року КС «Київський кредитний альянс» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить достроково стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно борг за договором про споживчий кредит № 262/24 від 27.12.2024 року в розмірі 154 795,43 грн, з яких: 142 174,98 грн - борг за основною сумою (тілом кредиту) та 12 620,45 грн - відсотки за користування кредитом, а також 3 028,00 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивувало тим, що 27.12.2024 року між КС «Київський кредитний альянс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 262/24, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 160 000,00 грн на свій картковий рахунок, строком на 24 місяці, до 27.12.2026 року, зі сплатою 3,33 % щомісячно за користування кредитом. Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечено укладеним з [PERSON] договором поруки № 88 від 27.12.2024 року. Позивач свої зобов`язання згідно з договором виконав в повному обсязі, проте відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо щомісячного погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 26.05.2025 року в них виникла заборгованість. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 19.06.2025 року відкрито провадження в справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 30-31). Відповідачам був наданий строк для надання відзиву. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Судові повістки, направлені судом за місцем реєстрації відповідачів, повернулися до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд на підставі статті 280 ЦПК України вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.12.2024 року між КС «Київський кредитний альянс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 262/24, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 160 000,0 грн (п. 1.1.), з кінцевим терміном повернення в строк до 27.12.2026 року (п. 2.1.) та на умовах сплати 3,33 % процентів за користування кредитом щомісячно (а.с. 4-8,8 зворот). Відповідно до п. 5.1. цього Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром, строками та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є невід`ємною частиною договору. Згідно з підписаним сторонами графіком платежів, погашення суми кредиту здійснюється, починаючи з 15.01.2025 року по 27.12.2026 року щомісячно в сумі 6 666,67 грн (а.с. 11-12, 12 зворот). За змістом п. 8.1. вказаного кредитного договору, у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором можуть настати правові наслідки, в тому числі дострокове повернення позичальником кредиту. Відповідно до виписки по рахунку за 27.12.2024 року АТ «Укрексімбанк» 27.12.2024 року на рахунок IBAN № [NUMBER] ( [PERSON] ) (аналогічний вказано в розділі 15 договору про споживчий кредит № 262/24 від 27.12.2024 року) здійснено зарахування 160 000,00 грн. Призначення платежу: надання споживчого кредиту згідно договору № 262/24 від 27.12.2024 року (а.с. 10). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 26.05.2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором за період з 27.12.2024 року по 26.05.2025 року в розмірі 154 795,43 грн, з яких: 142 174,98 грн - борг за основною сумою (тілом кредиту) та 12 620,45 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 13). З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 262/24 від 27.12.2024 року між позивачем та [PERSON] , як поручителем, укладено договір поруки № 88 від 27.12.2014 року (а.с. 14). За змістом п. 1.1.1. цього договору [PERSON] поручається перед КС «Київський кредитний альянс» за належне виконання [PERSON] обов`язків, що витікають з договору про споживчий кредит № 262/24 від 27.12.2024 року. Згідно з п. 2.3. вказаного договору порукою забезпечується виконання поручителем зобов`язання (обов`язку) в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Водночас, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено укладення між позивачем і [PERSON] кредитного договору, та матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів. Також матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] підписала договір поруки, та відповідно зобов`язалась перед банком виконати всі зобов`язання за кредитним договором у разі порушення умов їх виконання боржником. Разом з тим, відповідачі неналежно виконують умови кредитного договору. Згідно із п 7.4 договору про споживчий кредит позивач звертався до відповідачів з вимогою про оплату заборгованості та попереджав про наслідки невиконання умов договору про споживчий кредит, на підтвердження чого надано копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 15, 16). Однак, зобов`язання відповідачами так і не виконані, що і є підставою звернення КС «Київський кредитний альянс» з вказаним позовом до суду. Відповідачі не подали відзиву на позовну заяву чи інших заперечень на пропозицію суду викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі та не навели обставин на спростування правочинів, укладених позивачем кожним із них та пред`явлених розрахунків заборгованості. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до кредитного договору, сторони встановили термін дострокового повернення кредиту і сплати за кредит, а також щодо того, з якого моменту вони вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит є обов`язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку. Починаючи із 16.01.2025 року, в зв`язку з несплатою вперше відповідачами щомісячного платежу в банку виникло право пред`явлення відповідної вимоги одночасно - як до позичальника, так і до поручителя - про дострокове повернення кредитних коштів і нарахованих процентів шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про дострокове стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за договором про споживчий кредит № 262/24 від 27.12.2024 року в розмірі 154 795,43 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 514,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved