Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно вказуючи, що [PERSON] , яка являлась бабусею позивача зі сторони матері - [PERSON] , була головою колгоспного двору станом на 1985 р. за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] головою колгоспного двору була мати позивача - [PERSON] , до дня її смерті [INFO] . При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на будинок видано лише на ім`я [PERSON] , яка була не єдиним членом майна цього колгоспного двору. Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні її прав на спадкове майно, тому звернулась за захистом своїх прав до суду. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, однак до суду від представника надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак до суду надійшли заяви, згідно яких розгляд справи просять слухати у їхній відсутності, позовні вимоги визнають повністю. В судове засідання представник Чемеровецької селищної ради не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа фмає право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження від 02.06.1980 року вбачається, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 25.09.2005 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.09.2005 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки виданої старостою сіл Залуччя та Черче від 10.03.2025 року вбачається, що станом на 1985 рік головою колгоспного двору за адресою с.Залуччя була [PERSON] , за нею рахувався житловий будинок з надвірними будівлями. Відповідно до довідки виданої старостою сіл Залуччя та Черче від 03.03.2025 року вбачається, що згідно записів по господарського обліку №3 житловий будинок на який [PERSON] оформляє спадщину було присвоєно адресний номер [ADDRESS] . За житловим будинком рахується земельна ділянка 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Житловий будинок побудований в 1942 році. Власник житлового будинку померла бабуся [PERSON] .. Згідно копії свідоцтва про смерть від 02.02.2024 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с.Залуччя. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 20.05.2025 року вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] в с.Залуччя. Згідно копії свідоцтва про смерть від 02.02.2024 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с.Залуччя. Відповідно до довідки виданої старостою сіл Залуччя та Черче від 10.03.2025 року вбачається, що станом на квітень 1991 року головою колгоспного двору за адресою с.Залуччя була [PERSON] , при цьому в житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно довідки виданої старостою сіл Залуччя та Черче від 03.03.2025 року вбачається, що за 2006-2010 роки в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] голова двору, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка, [PERSON] - внук, [PERSON] внук, [PERSON] внук, [PERSON] внук. Наказом начальника відділу містобудування та архітектури Чемеровецької селищної ради від 02.04.2024 року вбачається, що об`єкту нерухомого майна присвоєно - житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно записів по господарської книги №3, належить померлій бабусі заявниці [PERSON] адресу: [ADDRESS] . 03.04.2025 року нотаріусом Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину не має можливості, оскільки у довідці Чемеровецької селищної ради №50 від 10.03.2025 року зазначені інші члени колгоспного двору, а ніж у виписці з погосподарських книг №41 від 03.03.2025 року №106 виданої виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської РРНД від 20.05.1990 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За правилами статті 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Досліджені судом докази свідчать про те, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] , станом на 1985 рік відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок загальною площею 48,5 кв.м. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, де 1/5 частина [PERSON] була успадкована після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] , 1/5 частка належна [PERSON] , як бувшому члену колгоспного двору, 1/5 не витребувана частка [PERSON] , яка вибула з двору в листопаді 1993 року, 1/5 частка не витребувана [PERSON] , яка вибула з колгоспного двору в квітні 2010 року, та 1/5 не успадкована частка після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як у позивача відсутні будь-які перешкоди, які б не допускали визнання за нею права власності на житловий будинок. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved