Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просить встановити нікчемність та застосувати наслідки недійсності правочину, а саме спадкового договору укладеного 25.10.2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посвідченого приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксаною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за №\~331 шляхом припинення обтяження речового права на нерухоме майно, зареєстроване приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік Оксаною Вікторівною, 25.10.2019 року за № 33850655 щодо земельної ділянки площею 5,36 га, кадастровий номер 3522885900:02:000:0049, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що, вона є власником земельної ділянки площею 5,36 га, кадастровий номер 3522885900:02:000:0049, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Червоновершківської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. 25.10.2019 року між позивачкою та відповідачем було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксаною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за №\~ 331. Відповідно до умов укладеного договору, набувач зобов`язується виконувати, передбачені в ньому розпорядження відчуджувача і в разі її смерті набуває право власності на належне відчуджувачу майно, а саме земельну ділянку. За життя відчуджувача на набувача за договором покладається обов`язок забезпечувати відчуджувача у разі необхідності, призначеними лікарем медикаментами та іншими лікувальними засобами. У разі смерті відчуджувача набувач зобов`язаний організувати поховання відчуджувача і здійснювати комплекс заходів та обрядових дій з поховання. Позивач вважає, що укладений сторонами спадковий договір порушує публічний порядок держави та є недійсним в силу закону (нікчемним). З огляду на наведене, спадковий договір, який укладений між позивачкою та відповідачем, як правочин пов`язаний з відчудженням земель сільськогосподарського призначення укладений всупереч положенням пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України під час дії заборони на відчудження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє, порушує публічний порядок держави та є недійсним в чину закону (нікчемним). Зазначає, що перехід майна від відчуджувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування. Отже, відчудження земельної ділянки за спадковим договором не можна вважати передачею ділянки у спадщину, а отже таке відчудження не є винятком із правил щодо застосування мораторію. Наявність обтяження на земельну ділянку за нікчемним правочином позбавляє позивача права, як власника нерухомого майна, вільно розпоряджатися ним, тобто обмежує її право на свободу дій стосовно проведення будь-яких операцій із таким майном. Для відновлення права [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своїм майном, належним способом захисту є припинення обтяження речового права на нерухоме майно, що було зареєстроване приватним нотаріусом, оскільки відповідне рішення державного реєстратора було винесене на підставі нікчемного правочину (спадкового договору від 25.10.2019 року), тому вимога про його скасування є обґрунтованою. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.04.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення нотаріальних дій по укладенню спадкового договору між [PERSON] та [PERSON] 25.10.2019 року. Ухвалою суду від 23.06.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача Євладенко Л.С. позов підтримала, пояснила, що вимоги позовної заяви про припинення права власності на земельну ділянку, поновлення права власності на земельну ділянку за попереднім власником, спрямовані на відновлення становища, яке існувало до порушення права, однак просила позов задовольнити частково так як нікчемність правочину встановлюється саме законом, а тому просила застосувати лише наслідки нікчемності правочину, а саме припинення обтяження. Відповідач [PERSON] до судових засідань не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином у розумінні положень п. 2 ч. 7, та п. 4 ч. 8 та ч. 11, ч. 12 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксана Вікторівна в судове засідання не з`явилася про дату місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином про причини неявки суд не повідомила. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч. 4\~ст.\~223 ЦПК України\~вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником земельної ділянки розташованої на території Червоновершківської сільської ради Кропивницького (Компаніївського) району Кіровоградської області, площею 5,36 га, кадастровий номер: 3522885900:02:000:0049, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії КР 097474 виданого Компаніївською райдержадміністрацією 12 січня 2009\~року. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності йа землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010937300002. (а.с. 11). 25 жовтня 2019 року між позивачкою та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксаною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 331. (а.с.12-15, 66-67). Відповідно до умов укладеного Договору, Набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача і в разі її смерті набуває право власності на належне відчужувану майно, а саме земельну ділянку цільового призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер 3522885900:02:000:0049; площею 5,3600 га. (п. 1.1 Договору). Спадковий договір внесено до спадкового реєстру під номером 64952366, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58066854 від 25 жовтня 2019 року (а.с. 16, 83) На підставі укладеного договору, приватним нотаріусом Скрипнік О.В. здійснено державну реєстрацію обтяжень земельної ділянки, номер запису 33850655 від 25 жовтня 2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 186280321 від 25 жовтня 2019 року. (а.с. 17). Статтею 1302 ЦК України\~визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст. 1303 ЦК України, відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Згідно з ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в\~порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Частинами 1 та 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як передбачено статтею 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Верховний Суд України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі\~№ 6-1528цс15 зазначив, що у\~статті 228 ЦК України\~визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів,\~ЦК України\~виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.\~При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і\~визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями\~статті 228 ЦК України\~визначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за\~статтею 228 ЦК України\~потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК України). Відповідно до пункту 15\~розділу Х «Перехідних положень» ЗК України\~(в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1\~цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, в порядку, визначеному цим Законом. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). З огляду на наведене, спадковий договір, який укладений сторонами під час дії заборони на відчуження земельних часток (паїв) щодо передачі прав на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє, порушує публічний порядок держави та є недійсним в силу закону (нікчемним). Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах наведений у постановах Верховного Суду: від 19 лютого 2020\~року у справі № 171/1447/18, від 20\~травня 2020 року в справі\~№\~629/3502/16-ц, від 11 листопада 2020 року в справі №\~№ 612/765/18, від\~18 грудня 2020 року в справі № 334/313/19, від 04 листопада 2021 року в справі № 692/845/19. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.05.2022 у справі № 183/6067/19, перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом\~спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування. Вказаний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Верховного Суду від 26 березня 2018\~року у справі №\~648/3671/16-ц (провадження № 61-451св18), а також у пункті 28\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у\~справах про спадкування». Отже, відчуження земельної ділянки за спадковим договором не можна вважати передачею ділянки у спадщину, а отже таке відчуження не є винятком із правила щодо застосування мораторію. Статтею 215 ЦК України\~проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини, якщо їх недійсність встановлена законом (статті\~219,\~220,\~224 ЦК України\~тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті\~222,\~223,\~225 ЦК України\~тощо). Відповідно до частини другої\~статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Визнання нікчемного правочину недійсним законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону (стаття 215 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2019 року у справі №\~916/3156/17 дійшла правового висновку, відповідно до якого визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є\~недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Таким чином, спадковий договір, який укладений сторонами під час дії заборони на відчуження земельних часток (паїв), в частині передачі прав на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсним в силу закону (нікчемним). Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже суд доходить висновку, що так як спадковий договір укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксаною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за № 331, під час дії заборони на відчуження земельних часток (паїв), в частині передачі прав на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсним в силу закону (нікчемним). Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~26\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Враховуючи, що підставою внесення запису про обтяження є саме спадковий договір, який є недійсним в силу закону (нікчемним), позовні вимоги [PERSON] про припинення обтяження речового права на нерухоме майно, зареєстроване приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік Оксаною Вікторівною, 25.10.2019 року за № 33850655 щодо земельної ділянки площею 5,36 га, кадастровий номер 3522885900:02:000:0049, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial