Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. В обґрунтування вимог зазначив, що Товариство здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018р. № 429), починаючи з 01.01.2019 року. При цьому, між позивачем та відповідачем [PERSON] було уклаладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за адресою: [ADDRESS] від 25.11.2021 № 1529 який є додатком 2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги № 169550309 від 05.11.2021 року. Разом з тим, позивачем встановлено, що відповідачем під час укладення договору надавався витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого за споживачем зареєстрована 1/8 частка спільної земельної ділянки за кадастровим номером 0521681403:01:021:0012; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером 0521681403:01:021:0012, за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, Розпорядженням від 03.04.2024 №103-р НКРЕКП зобов`язано ТОВ «Енера Вінниця» усунути порушення пункту 11.3.5 глави 11.3 розділу ХІ ПРРЕЕ, згідно з яким постачальник універсальних послуг піл час отримання заяви-повідомлення про встановлення генеруючої установки зобов`язаний перевірити повноту інформації, зазначеної документах, та зареєструвати її в день отримання за умови надання повного пакета документів. У разі ненадання побутовим споживачем повної інформації та/або всіх документів, передбачених цими Правилами, постачальник універсальних послуг протягом 3 робочих днів з дня отримання заяви-повідомлення надає такому споживачу обґрунтовану відмову в її реєстрації. Під час здійснення заходів щодо виконання Розпорядження, було зроблено запит щодо отримання відомостей (інформації) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] не являєтесь ні власником земельної ділянки за кадастровим номером 0521681403:01:021:0012, ні власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з лютого 2022 року. При цьому, відповідно до п. 13.8. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309, споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні. З урахуванням встановлених обставин, Товариством листом від 22.04.2025 р. № 1.2.13-2201 «щодо розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309» повідомлено відповідача, що він не являється власником об`єкта за адресою: [ADDRESS] , що зазначений в заяві-приєднання до Договору, відповідно до п. 13.5. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а тому Товариство направило на розгляд та підписання Додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг 169550309. 30.05.2025 року від відповідача надійшла заява до якої долучено договір про порядок користування земельною ділянкою від 05.08.2021 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] за кадастровим номером 0521681403:01:021:0012 та договори оренди житлового будинку та земельної ділянки від 04.02.2022 року. Як зазначає [PERSON] , він продав належні йому 1/8 частку вказаного житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.02.2022 року, однак і надалі залишився їх володільцем та користувачами, шляхом укладення з [PERSON] договорів оренди житлового будинку та земельної ділянки від 04.02.2022 року. Отже, [PERSON] повідомив Товариство про зміну статусу з співвласника на співкористувача домогосподарства лише 30.05.2025 року, чим порушив п. 4.27 ПРРЕЕ, п.п. 8 п. 6.2., п. 13.8. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309. З урахуванням вищезазначеного, земельна ділянка та будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності 2 співвласникам, що підтверджується витягом державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( [PERSON] , [PERSON] ) та перебуває в користуванні 6 осіб, що підтверджується договором оренди житлового будинку та земельної ділянки від 04.02.2022 року ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) є одним приватним домогосподарством (за однією адресою) на якому встановлено 8 генеруючих установок, що суперечить вимогам пункту 13.6. Договору, ПРРЕЕ, ККО, ЗУ «Про альтернативні джерела енергії». Відповідач не надав Товариству документи, які підтверджують право власності або користування на виділене майно приватного домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , що визначені в запиті від 03.05.2024 р. № 1.13-2389, відповідно до вимог ПРРЕЕ, розділу V ККО. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309 від 05.11.2021 року, укладеним між позивачем та відповідачем. Ухвалою суду від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом осіб. У свою чергу, 19.08.2025 року від представника позивача Слободянюка М.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступних підстав. Зазначив, що дійсно, між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за адресою: [ADDRESS] від 25.11.2021 № 1529, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309 від 05.11.2021 року. Відповідно до р. 6 Договору № 1529 від 25.11.2021 цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309 від 05.11.2021, укладеного між ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] . Відповідачем для укладання Договору № 169550309 від 05.11.2021 та Договору № 1529 від 25.11.2021 було надано всі необхідні документи. При цьому, представник зауважив, що позивач не відмовив відповідачу в укладенні вказаних договорів, а навпаки уклав його. Таким чином, станом на дату укладання Договору № 169550309 від 05.11.2021 та Договору № 1529 від 25.11.2021 подані документи підтверджували відповідність споживача критеріям, встановленим для споживача універсальної послуги та об`єкт споживача відповідав критеріям, зазначеним в обраній комерційній пропозиції. Також, відповідач вважає, що позивач просить розірвати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а не договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Проте не обґрунтовує чому необхідно розірвати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тим самим в разі задоволення позовних вимог позбавляючи відповідача доступу до електропостачання та в задоволенні його побутових потреб користування електроприладами, що призведе до обмеження прав відповідача та невиконання обов`язків електропостачальника, встановлених Законом України «Про ринок електричної енергії». Відповідач вважає, що Договір №169550309 від 05.11.2021 та Договір № 1529 від 25.11.2021 є окремими договорами і Договір № 1529 від 25.11.2021 при наявності відповідних підстав можливо розривати окремо. Також, позивач в позовній заяві повідомляє, що розпорядженням від 03.04.2024 №103-р НКРЕКП зобов`язано ТОВ «Енера Вінниця» усунути порушення пункту 11.3.5 глави 11.3 розділу ХІ ПРРЕЕ, згідно з яким постачальник універсальних послуг під час отримання заяви-повідомлення про встановлення генеруючої установки зобов`язаний перевірити повноту інформації, зазначеної документах, та зареєструвати її в день отримання за умови надання повного пакета документів. У разі ненадання побутовим споживачем повної інформації та/або всіх документів, передбачених цими Правилами, постачальник універсальних послуг протягом 3 робочих днів з дня отримання заяви-повідомлення надає такому споживачу обґрунтовану відмову в її реєстрації. Відповідач заперечує щодо даного аргументу як підставу для розірвання договору про постачання електричної енергії № 169550309 від 05.11.2021 з наступних підстав. Пункт 11.3.5 глави 11.3 розділу ХІ ПРРЕЕ передбачає відмову в реєстрації заяви-повідомлення в разі ненадання ним всіх документів, передбачених цими Правилами. Побутовий споживач, який отримав відмову, має право після усунення причин відмови повідомити про це постачальника та надати підтверджуючі документи. Після отримання повного пакета документів постачальник реєструє заяву-повідомлення. Таким чином, приведення договорів купівлі-продажу електричної енергії у відповідність до вимог законодавства після їх укладення по причині ненадання повного пакету документів не передбачено ПРРЕЕ. Також, позивач в обґрунтування позовних вимог застосовує редакцію ККО, яка не діяла станом на час укладення Договору № 169550309 від 05.11.2021 та Договору №1529 від 25.11.2021. Окрім того, позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (станом на 08.04.2025) було встановлено, що [PERSON] не являється ні власником земельної ділянки з кадастровим номером 0521681403:01:021:0012, ні власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з лютого 2022 року. Відповідач аргументує, що відповідно до п. 13.8 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309 споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднання. При цьому позивач не вказує, яку ж конкретно інформацію та дані, зазанчені в заяві-приєдання, повинен бути повідомити відповідач. З невідомих причин, які позивач не обґрунтовує, ним не береться до уваги інформація відповідача та копії документів, подані із заявою від 30.05.2025: договір про порядок користування земельною ділянкою від 05.08.2021 та договори оренди житлового будинку та земельної ділянки від 04.02.2022. В заяві відповідач повідомив позивача, що після продажі належної йому частки житлового будинку та земельної ділянки він надалі залишається їх володільцем та користувачем, на підтвердження чого надано копії договорів оренди частини житлового будинку та частини земельної ділянки. Таким чином, відповідач продовжує користуватися будинком та земельною ділянкою. Зауважив, що користування земельною ділянкою продовжується в чітко визначеній її частині в договорі про користування земельною ділянкою від 05.08.2021. Крім того, позивач замовчує, що ним продовжують проводитися нарахування за купівлю електроенергії за «зеленим» тарифом та за спожиту відповідачем електроенергію. Позивач жодним чином не доводить, що несвоєчасне повідомлення про зміну статусу відповідача з власника будинку та земельної ділянки на володільця та користувача є істотним порушенням договору. Позиція позивача, що земельна ділянка та будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності 2 співвласникам та перебуває в користуванні 6 осіб є одним приватним домогосподарством (за однією адресою), на якому встановлено 8 генеруючих установок, що суперечить пункту 13.6 Договору, ПРРЕЕ, ККО, Закону України «Про альтернативні джерела енергії» ґрунтуються на припущеннях, є голослівними та нічим не обґрунтовані. Позивач жодними доказами не підтвердив, що на вказаній земельній ділянці розташовані 8 генеруючих установок, їх сумарна потужність перевищує 30 кВт, з власниками генеруючих установок укладені договори на купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Надані копії договорів восьми договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не доводять, що з вказаними споживачами також укладені договори на купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. На підставі викладеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також, 20.08.2025 року від представника позивача Піпко А.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник вказав, що позовні вимоги відповідачем не визнаються у повному обсязі. Вказав, що Розпорядження НКРЕКП №103-р від 03.04.2024 року не було адресовано відповідачу, в ньому не було вказано про будь-які порушення допущені відповідачем, а лише зобов`язано ТОВ «Енера Вінниця» усунути ті порушення, які вбачало НКРЕКП в діях самого позивача. В розпорядженні не вказано про потребу в розірванні укладеного між сторонами договору, а лише вказано про приведення у відповідність законодавству лише його додатку №2. Звернув увагу на те, що порушення при укладенні правочину можуть вказувати на певні вади, які у окремих випадках можуть бути підставою для визнання його недійсним, при цьому недійсність докатку №2 до Договору постачання не може бути підставою для недійсності Договору постачання в цілому. В даному випадку позивач не посилається на недійсність Договору постачання чи Договору купівлі-продажу, а вказує на порушення при укладенні виключно Договору купівлі-продажу. В позовній заяві позивач посилається на порушення при укладенні Договору купівлі-продажу, які апріорі не можуть бути підставами для розірвання договору, з підстав визначених ч.2 ст.652 ЦК України, адже наявність вад правочину під час його вчинення може бути підставою для визнання його недійсним, але не визначеною законом підставою для розірвання договору. Таким чином, позивачем не доведено належним чином наявність підстав для розірвання договору. Крім того, представник вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності. Також просив суд відмовити у задовленні позовних вимог. У відповіді на відзив від 26.08.2025 року представник позивача [PERSON] вказав, що згідно з положеннями пункту 5.1.19 глави 5.1 розділу V Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (в редакції від 20.03.2020, яка була чинна на момент укладення договорів із споживачами за адресою [ADDRESS] ) у квартирах, будинках, приватних домогосподарствах або інших об`єктах індивідуального побутового споживача, розташованих за однією адресою, установлюється один ЗКО для побутових потреб незалежно від кількості господарських будівель. Також, згідно з пунктом 5.1.21 глави 5.1 розділу V ККО, у разі розділення обліку за наявності декількох власників квартири (будинку, домогосподарства) у встановленому законодавством порядку ЗКО встановлюється для кожного з них. Згідно з положеннями Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, у разі якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі (пунктом 13.7 глави 13 Типового договору ПУП). Також, оскільки, на момент укладення договорів так і станом на зараз, поділу спільного майна або виділу частки житлового будинку та земельної ділянки в натурі для кожного співвласника/користувача не відбулось та відповідно не присвоєно окремих адрес, тому, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладений з [PERSON] підлягає розірванню. У запереченнях на відповідь на відзив від 01.09.2025 року представник відповідача вказав, що позивач не надав обґрунтування, чому він просить розірвати договір про постачання електричної енергії від 05.11.2021 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309 (далі Договір № 169550309 від 05.11.2021), при цьому вказуючи на невиконання договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом № 1529 від 25.11.2021. Позивач не спростував аргументи відзиву, що станом на час укладання Договору № 169550309 від 05.11.2021 та Договору № 1529 від 25.11.2021 надані документи підтверджували відповідність споживача критеріям, встановленим для споживача універсальної послуги та об`єкт споживача відповідав критеріям, зазначеним в комерційній пропозиції. Не спростував позивач твердження відзиву, що НКРЕКП зобов`язувала його привести у відповідність договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, а не договір про постачання електричної енергії, про розірвання якого позивач звернувся до суду. Позивач оминув увагою аргумент відзиву, що приведення договорів купівлі-продажу електричної енергії у відповідність до вимог законодавства після їх укладення по причині ненадання повного пакету документів при їх укладанні не передбачено ПРРЕЕ. Одним із аргументів для відмови в задоволенні позовних вимог у відзиві вказано, що обставини, які вказує позивач для задоволення позовних вимог, є безпідставними та не відповідають матеріалам справи. Позивач не обґрунтував та не надав доказів, що п. 13.6 Договору № 169550309 від 05.11.2021 передбачає, що у разі, якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один Договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому договорі. Також, позивач не надав обґрунтування що його дії відповідають вимогам ст. 651 ЦК України, не довів правомірність ототожнення намірів приведення договору купівлі продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом № 1529 від 25.11.2021 з фактичним витребуванням певних документів в листі від 03.05.2024 № 1.13-2389. Фактичне витребування документів позивач підтверджує у відповіді на відзив відповідач не надав Товариству документи , що зазначені в запиті від 03.05.2024 № 1.13-2389. Також позивач не відреагував на аргумент відзиву стосовно того, що документи, які ним вимагалися, не могли бути надані відповідачем, оскільки майно (житловий будинок та земельна ділянка) за адресою: [ADDRESS] перебували у спільній власності декількох власників, частка кожного не було виділена в натурі. Про це було відомо позивачу з наданих відповідачем документів при укладенні договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. В судовому засіданні представник позивача Говдик Т.Я. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив суд задовольнити. Представник відповідача Піпко А.М. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Слободянюк М.В. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регуляються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ КП №312 від 14.03.2018р.(далі -ПРРЕЕ). Пунктом 1.1.1. глави 1.1. розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Підпунктом 1.2.1. ПРРЕЕ передбачено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання (п. 3.2.6. ПРРЕЕ). Відповідно до п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується виконувати інші обов`язки, покладені на Споживача чинним законодавством та/або цим Договором. Згідно з пунктом 3.3.4. глави 3.3. розділу III ПРРЕЕ, постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством є додатком до договору про постачання електричної енергії із постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих ПРРЕЕ). Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств. Пуктом 1.1.2. ПРРЕЕ (в редакції постанови від 01.11.2021) дано визначення наступним термінам: договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг; договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом - домовленість між індивідуальним побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за "зеленим" тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства; генеруюча установка приватного домогосподарства (далі - генеруюча установка) - комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва електричної енергії, перетвореної з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, які встановлені в межах приватного домогосподарства; приватне домогосподарство - об`єкт індивідуального побутового споживача, який належить до житлового фонду та може складатись із квартири, житлового будинку (частини будинку) та, за наявності електрифікованих споруд, будівель у межах однієї території (прибудинкової/присадибної ділянки житлового будинку), на якому електрична енергія використовується на побутові потреби відповідно до укладеного договору. об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. 05.11.2021 року між ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №169550309. За вказаним договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику варість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов договору (а.с.18-22). 05.11.2021 року між ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] було підписано Додаток №1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №169550309 від 05.11.2021 року, а саме Заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Персоніфіковані дані споживача: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса об`єкта: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z4566887749042, № запису про право власності та реєстраційни номер 2378256805216; 42353392 (а.с.17). Також, 05.11.2021 року [PERSON] підписав заяву-приєднання до Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 05.11.2021 року №169550309. Об`єкт споживача: [ADDRESS] ; ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z4566887749042 (а.с.23). З Паспорту точки (точок) розподілу електричної енергії вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ,ступінь напрги становить 0,4, приєднана потужність 32 кВТ, дозволена потужність 32 кВт, категорія надійності струмоприймачів ІІІ, встановлені запобіжники тип- АВ, напруга 0,4 кВ, струм- 63А (а.с.23 зворот). Відповідно до Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» приватним домогосподарством від 25.11.2021 року ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] уклали даних договір, відповідно до якого споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінування та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені цим договором (а.с.15-16). Перелік документів, які має надати власник приватного домогосподарства постачальнику універсальної послуги, з метою продажу електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, разом із заявою-повідомленням, визначений пунктом 11.3.4 главою 11.3 розділом ХІ ПРРЕЕ, де встановлено, що з метою продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства, побутовий споживач звертається до постачальника універсальних послуг із заявою-повідомленням про встановлення генеруючої установки за формою, наведеною в додатку 13 до цих Правил, до якої додає копію документа, яким визначено право власності чи користування (оренда, позичка, управління тощо) на об`єкт (житлову нерухомість), та копію паспорта точки розподілу (передачі) електричної енергії. При цьому, під час укладення вказаних договорів [PERSON] було надано докази права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер 0521681403:01:021:0012 та відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 07.06.2021 року право власності на вказаний будинок та земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] 1/8 частка. Підстава набуття 05.06.2021 року договір купівлі-продажу (а.с.24,33). Разом з тим, Розпорядженням 03.04.2024 № 103-р Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зобов`язало Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" усунути порушення пункту 11.3.5 глави 11.3 розділу XI Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, згідно з яким, постачальник універсальних послуг під час отримання заяви-повідомлення про встановлення генеруючої установки зобов`язаний перевірити повноту інформації, зазначеної в документах, та зареєструвати її в день отримання за умови надання повного пакета документів. У разі ненадання побутовим споживачем повної інформації та/або всіх документів, передбачених цими Правилами, постачальник універсальних послуг протягом 3 робочих днів з дня отримання заяви-повідомлення надає такому споживачу обґрунтовану відмову в її реєстрації, для чого, здійснити заходи щодо приведення договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за адресою: [ADDRESS] , який є додатком № 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладених з порушенням вимог ПРРЕЕ, у відповідність до вимог законодавства, про що повідомити НКРЕКП до 01.07.2024 р (а.с.30). Як зазначив позивач відповідачем було відчужено вказаний житловий будинок та земельну ділянку 04.02.2022 року. Додатково, звернув увагу суду на п. 13.6. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги № 169550309 від 05.11.2021 року, відповідно до якого у разі, якщо об`єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один Договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі. Положеннями пункту 5.1.19 глави 5.1 розділу V Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - ККО), затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, визначено, що у квартирах, будинках, приватних домогосподарствах або інших об`єктах індивідуального побутового споживача, розташованих за однією адресою, установлюється один ЗКО (засіб комерційного обліку) для побутових потреб незалежно від кількості господарських будівель. В редакціях ПРРЕЕ на момент укладання договору зі споживачами, укладання договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством спрямоване на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками саме приватного домогосподарства, сумарна встановлена потужність генеруючих установок якого не повинна перевищувати встановленої потужності для відповідної категорії генеруючої установки (30 кВт згідно із Законом України «Про альтернативні джерела енергії»). Згідно з пунктом 5.1.21 глави 5.1 розділу V ККО розділення обліку та встановлення окремих ЗКО на об`єкті користувача системи (зокрема споживача) здійснюється у разі: 1) створення додаткових площадок комерційного обліку на об`єкті для забезпечення окремого комерційного обліку на побутові та не побутові потреби або використання різних тарифів, тарифних планів, тарифних коефіцієнтів, різної вартості електричної енергії тощо; 2) поділу або виділу в натурі частки/часток з об`єкта нерухомого майна, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників) та належить їм на праві спільної власності, для забезпечення окремого комерційного обліку споживання електроустановок кожного власника відповідних часток об`єкта. Пунктом 5.1.21 глави 5.1 розділу V ККО (в редакції від 26.03.2020) було визначено, що у разі розділення обліку за наявності декількох власників квартири (будинку, домогосподарства) у встановленому законодавством порядку ЗКО встановлюється для кожного з них. Водночас оплата послуг з улаштування або реконструкції ЗКО здійснюється за рахунок осіб, з ініціативи яких проводиться відповідне розділення. Відповідно до п. 13.8. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309, Споживач зобов`язується у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні. Пуктом 4.27. ПРРЕЕ, визначено, що у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.04.2025 року право власності на житловий будинок, що розташований за адрсеою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (6/8 частки, дата реєстрації 04.02.2022 року), [PERSON] (1/8 частки, дата реєстрації 05.06.2021 року), [PERSON] (1/8 частки), дата реєстрації 05.06.2021 року (а.с.13) Також, відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.04.2025 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0521681403:01:021:0012 зареєстровано за [PERSON] (6/8 частки, дата реєстрації 04.02.202 року), [PERSON] (1/8 частки, дата реєстрації 05.06.2021), [PERSON] (1/8 частки, дата реєстрації 05.06.2021) (а.с.14). 03.05.2024 р. № 1.13-2389 ТОВ «Енера Вінниця» направило листа [PERSON] «щодо приведення договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом до вимог чинного законодавства» в строк до 14.06.2024 р., шляхом надання документів, які підтверджують право власності на виділене майно приватного домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням наступного. Згідно з пунктом 5.1.21 глави 5.1 розділу V ККО розділення обліку та встановлення окремих ЗКО на об`єкті користувача системи (зокрема споживача) здійснюється у разі: 1) створення додаткових площадок комерційного обліку на об`єкті для забезпечення окремого комерційного обліку на побутові та не побутові потреби або використання різних тарифів, тарифних планів, тарифних коефіцієнтів, різної вартості електричної енергії тощо; 2) поділу або виділу в натурі частки/часток з об`єкта нерухомого майна, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників) та належить їм на праві спільної власності, для забезпечення окремого комерційного обліку споживання електроустановок кожного власника відповідних часток об`єкта. Пунктом 5.1.21 глави 5.1 розділу V ККО (в редакції від 26.03.2020) було визначено, що у разі розділення обліку за наявності декількох власників квартири (будинку, домогосподарства) у встановленому законодавством порядку ЗКО встановлюється для кожного з них. Водночас оплата послуг з улаштування або реконструкції ЗКО здійснюється за рахунок осіб, з ініціативи яких проводиться відповідне розділення. Згідно з частиною третьою статті 364 Цивільного кодексу України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (а.с.43-44). У подальшому, ТОВ «Енера Вінниця» листом від 22.04.2025 р. № 1.2.13-2201 «щодо розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 169550309» повідомило [PERSON] що він не являється власником об`єкта за адресою: [ADDRESS] , що зазначений в заяві-приєднання до Договору, звільнив приміщення, остаточно припинив користування електричною енергією, відповідно до п. 13.5. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а тому Товариство направило на розгляд та підписання Додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг 169550309 (а.с.40-41). 30.05.2025 року [PERSON] . Заявою повідомив ТОВ «Енера Вінниця», що останній продав належні йому 1/8 частку вказаного житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.02.2022 року, однак і надалі залишився їх володільцем та користувачами, шляхом укладення з [PERSON] договорів оренди житлового будинку та земельної ділянки від 04.02.2022 року (а.с.34-39). Позивачем також додано до матералів справи ряд Договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №169550307 від 05.11.2021 року укладеного з [PERSON] , №169550315 від 05.11.2021 року укладеного з [PERSON] , №169550312 від 05.11.2021 року укладеного з [PERSON] , №169520311 від 05.11.2021 року укладеного з [PERSON] , №169550310 ід 05.11.2021 року укладеного з [PERSON] , №169550308 від 05.11.2021 року укладеного з [PERSON] , №169550266 від 02.09.2021 року укладеного з [PERSON] . Однак, з вказаних договорів не вбчається об єкт постачання електричної енергії, тому суд не приймає їх до уваги. З урахуванням вищезазначеного, позивач вважав, що оскільки земельна ділянка та будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності 2 співвласникам - [PERSON] , [PERSON] та перебувають в користуванні 6 осіб, є одним приватним домогосподарством (за однією адресою) на якому встановлено 8 генеруючих установок, що суперечить вимогам пункту 13.6. Договору, ПРРЕЕ, ККО, ЗУ «Про альтернативні джерела енергії». Тому, Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №169550309 від 05.11.2021 року слід розірвати. Натомість з Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.06.2025 року № 169550309-2506-77 вбачається, споживачем [PERSON] продано, а постачальником ТОВ «Енера Вінниця» куплено 5\~738,00 кВт, вартістю 31\~922,56 грн. (а.с.137). Також, з Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.05.2025 року № 169550309-2505-77 вбачається, споживачем [PERSON] продано, а постачальником ТОВ «Енера Вінниця» куплено 4\~364,00 кВт, вартістю 24\~220,24 грн. (а.с.137 зворот). З Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.05.2025 року № 169550309-2504-77 вбачається, споживачем [PERSON] продано, а постачальником ТОВ «Енера Вінниця» куплено 5\~315,00 кВт, вартістю 28\~469,58 грн. (а.с.138). З Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.05.2025 року № 169550309-2503-77 вбачається, споживачем [PERSON] продано, а постачальником ТОВ «Енера Вінниця» куплено 3\~663,00 кВт, вартістю 20\~034,53 грн. (а.с.138 зворот). Тобто, відповідач продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою, здійснювати продаж електроенергії та отримувати за вказаних продаж кошти. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Закон і правові висновки Верховного Суду щодо його застосування чітко розмежовують підстави для визнання договору недійсним та для його розірвання. Загалом, порушення, допущені при укладенні договору, можуть бути підставою для визнання його недійсним, тоді як порушення зобов?язань за договором під час його виконання, відсутність згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились можуть бути підставою для його розірвання. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. В постанові Верховного Суду у справі №362/3878/16-ц від 03.04.2019 року зазначено про те, що за змістом ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. На відміну від визнання недійсним договору підстави для його розірвання визначені в статтях 651, 652 ЦК України. В ч. 2 статті 651 ЦК України передбачено наступне. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний,\~а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Суть цієї статті полягає в тому, що якщо істотна зміна обставин призвела до того, що виконання договору стало для однієї із сторін надмірно обтяжливим і якщо інша сторона не погоджується на зміну умов договору, то зацікавлена сторона може звернутися до суду з вимогою про розірвання договору. Суд вважає, що застосування даної норм жодним чином не пов?язане з порушеннями під час укладення договору, на які посилається позивач. Отже, визнання договору недійсним та розірвання договору - це різні юридичні інститути, що мають різні наслідки. Визнання договору недійсним означає, що договір з самого початку вважається таким, що не створює юридичних наслідків, у той час як розірвання договору припиняє його дію з моменту розірвання. В постанові Верховного Суду у справі № 910/3688/24 від 04.03.2025 року зроблено такий правовий висновок. Застосування ст. 652 ЦК України не пов?язане з порушенням договору іншою стороною. Ця стаття може застосовуватись лише в тому разі, коли сторона отримує належне виконання за договором. Отже, закон пов?язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір. В постанові Верховного Суду у справі № 910/10074/19 від 19.11.2020 року зроблено такі правові висновки. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 Цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтями 651, 652 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частинах перших цих статей, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо). Разом з тим, законодавець передбачае випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовму порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов?язання іншою стороною відповідно до п.2 ч.1 ст.611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Згідно ч.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає з суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони б не укладали договір на інших умовах. В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем належним чином не було повідомлено протягом 30 днів про зміну власника житлового будинку та земельної ділянки, та оскільки відповідач не є власником вказаного майна спірний договір підлягає розірванню. Так, позивач не обгрунтовує з посиланням на відповідні приписи законодавства України, з яких підстав зміна власника домогосподарства є істотною обставиною, тобто такою, що змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір. В п. 13.6 Договору постачання передбачено, що дія цього Договору також припиняється в таких випадках: у разі зміни власника об?єкта Споживача та Отримання від нового власника (користувача) або оператора системи розподілу документального підтвердження щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим власником у частині постачання. Виходячи з даного пункту Договору постачання сама по собі зміна власника об?єкта Споживача не є єдиною умовою припинення такого договору, а обов?язковою додатковою умовою є отримання від нового власника (користувача) або оператора системи розподілу документального підтвердження щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим власником (користувачем). Окрім того, навіть в разі наявності двох вищевказаних складових Договір постачання припиняється лише у частині постачання, а в решті, зокрема, в частині купівлі-продажу електричної енергії позивачем у Споживача зберігає свою дію. Положення п. 13.6 Договору постачання узгоджуються з приписами абз. 3 п. 4.27 розділу IV ПРРЕЕ, за яким дія договору про постачання електричної енергії достроково чи попереднього власника (користувача) об?єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об?єкта. В даному випадку позивач не надав документального підтвердження того, що після зміни власника з відповідача на [PERSON] останній або оператор системи розподілу надали укладений договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим власником (користувачем). В дійсності, [PERSON] не укладав вищевказаного договору, адже відповідач маючи у власності розташовані на території вказаного домогосподарства генеруючі установки домовився з [PERSON] про продовження користування цим майном на умовах договору оренди. Як наслідок в день продажу майна відповідач і [PERSON] уклали договір оренди житлового будинку і земельної ділянки від 04.02.2022 року. На підставі даного договору відповідач продовжив користуватись вказаним домогосподарством, споживати електричну енергію за Договором постачання та продавати вироблену його генеруючими установками електричну енергію. Відтак, ці обставини повністю спростовують доводи позивача про те, що відповідач звільнив приміщення та остаточно припинив користування електричною енергією. Таким чином, судом встановлено, що на момент укладення спірного договоу відповідачем було подано усі необхідні документи для укладення даного догову, позивачем такі документи було перевірено та прийнято. Отже, між сторонами на законних підставах було укладено Договір про постачання. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У постанові Верховного Суду у справі N? 910/4994/19 від 12.03.2020 року зазначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об?єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб?єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладені договору. Водночас йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати відвиконання договору сторона. Наведена право норма викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 р. №910/22454/17, від 28.08.2018 р.№ 910/20932/17 від 02.10.2018 р.№910/21033/17 від 16.10.2018 р. №910/3568/18, від 19.02.2019 р. № 910/4427/18, від 22.06.2020 р. № 922/2216/19, та від 06.03.2019 р. у справі №183/262/17. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд вважає, що позивачем не доведено підстав, передбачених ст.651 ЦК України, для розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №169550309 від 05.11.2021 року укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки на момент підписання вказаного договору сторони погодили всі його умови, прийняти та як факт підписали його, а вказані позивачем обставини про продаж земельної ділянки та житлового будинку не є підствою для розірвання вказаного договору. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з підстав недоведення позовних вимог. Що стосується, твердження відповідача що позивачем пропущено строк позовної даності, суд зазанчає наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до КЗпП України та глава ХІХ Прикінцеві положення вказаного Кодексу викладена у наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобіганню поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування цього Закону, тобто з 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався, про що свідчить постанова Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 229. При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Суд, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України) вважає, що загальний строк позовної давності в три роки позивачем не пропущено при зверненні до суду із даним позовом. Виходячи з вищевикладеного, і в разі поширення строків на виниклі правовідносини, підстави для застосування наслідків їх порушення відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не непорушено строків звернення до суду із даним позовом. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed