Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11 серпня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 55 705,28 грн, яка виникла станом на 11.08.2025, за договором кредитної лінії № 218645436, укладеним 22.07.2023 між відповідачем і ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі - ТОВ "МАНІВЕО"), право грошової вимоги за яким було передано позивачу на підставі договорів факторингу; судового збору в сумі 2 422,40 грн і витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.07.2023 між ТОВ "МАНІВЕО" і відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 218645436 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV765XF. На виконання умов договору 22.07.2023 ТОВ "МАНІВЕО" перерахувало на зазначену відповідачем у заявці на отримання коштів в кредит від 22.07.2023 банківську картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10 800 грн, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами відповідно до умов договору. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань утворилась заборгованість у розмірі 55 705,28 грн, з яких: 10 799,40 грн - заборгованість за кредитом, 44 905,88 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Натепер право грошової вимоги до відповідача на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ". Посилаючись на викладене, ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 19.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20.10.2025 у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до укладеного 22.07.2023 договору кредитної лінії № 218645436 [PERSON] отримав від ТОВ "МАНІВЕО" грошові кошти у сумі 10 800 грн шляхом перерахування на його банківську карту № [NUMBER] . Договором визначені його істотні умови: сума кредиту, порядок повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами тощо (а.с. 13-22). Договір кредитної лінії підписаний відповідачем 22.07.2023 о 08:39:10 год за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора MNV765XF, який йому було відправлено на номер його мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 22 зворот, 30). Матеріали справи містять заявку на отримання грошових коштів в кредит від 22.07.2023 в сумі 10 800 грн, у якій зазначено персональні дані [PERSON] як позичальника, у т.ч. номер банківської картки на яку були перераховані кредиті кошти (а.с. 25). Одночасно з підписанням договору ТОВ "МАНІВЕО" відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Отже, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО", сформованої 14.10.2024 о 18:41:51 год, убачається, що на підставі укладеного договору кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023 позичальнику [PERSON] 22.07.2023 о 08:39:17 год первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО" було перераховано кредитні кошти у сумі 10 800 грн (а.с. 30). На підтвердження факту перерахування ТОВ "МАНІВЕО" кредитних коштів на банківську картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] позивачем надано копію платіжного доручення № 322е56са-а6dc422a-abba-fbb553c1dec3 від 22.07.2023 (а.с. 32). З витребуваної судом інформації у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано банківську картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), фіінансовим номером якої є номер [NUMBER] (а.с. 104). За даним виписки, наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК", убачається, що 22.07.2023 на рахунок вказаної вище банківської картки ТОВ "МАНІВЕО" було перераховано грошові кошт у сумі 10 800 грн з призначенням платежу: Viplata zaima Moniveo (а.с. 105). 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, якими було продовжено строк дії договору факторингу, востаннє до 01.01.2024), відповідно до умов якого до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги (а.с. 41-54). 10.10.2024 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" було укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 1 (а.с. 58-64). Надалі, 04.06.2025 між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с. 66-70). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023 (а.с. 70-71). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги, зокрема платіжні інструкції про здійснення оплати за відступлення прав вимоги (а.с. 74-75). Таким чином, до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" перейшли всі права ТОВ "МАНІВЕО" щодо права вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023 у сумі 55 705,28 грн. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Мотиви суду. У судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі договору кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023, укладеного між відповідачем [PERSON] і первісним кредитором - ТОВ "МАНІВЕО", правонаступником якого є позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ". Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення. Договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV765XF. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. На виконання умов договору кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023 ТОВ "МАНІВЕО" здійснено переказ коштів у розмірі 10 800 грн на платіжну картку відповідача з повним номером № [NUMBER] . Факт переведення коштів на рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням № 322е56са-а6dc422a-abba-fbb553c1dec3 від 22.07.2023, а також витребуваними судом за клопотанням позивача у АТ "ПРИВАТБАНК": інформацією про зарахування грошових коштів в сумі 10 800 грн на рахунок відповідача, даними, що підтверджують належність банківської картки, на яку були зараховані вказані вище кошти, саме відповідачу, а також випискою по особовому рахунку. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 55 705,28 грн, з яких: 10 799,40 грн - заборгованість за кредитом, 44 905,88 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Беручи до уваги, що ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" як новий кредитор набуло права вимоги до відповідача [PERSON] замість первісного кредитора - ТОВ "МАНІВЕО" за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору. Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 05.06.2025 між Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" і ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги, до якого додається протокол погодження вартості послуг, а також додаткова угода № 25770773361 від 05.06.2025, якою визначено, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав і інтересів клієнта з питань, зокрема, у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором кредитної лінії № 218645436 від 22.07.2023 (а.с. 81-86). У відповідності до акта прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, вартість наданих адвокатським бюро "Тараненко та партнери" правових і юридичних послуг ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" складає 7 000 грн (складання позовної заяви - 5 000 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500 грн, підготовка та подача клопотання про витребування доказів - 500 грн) (а.с. 84). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих сторонами документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 7 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Внаслідок задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved