Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач заначила, що спочатку сімейні відносини позивача та відповідача складалися в доброму, позитивному руслі, позивач та відповідач разом проживали, вели спільне господарство та спільний сімейний бюджет, планували своє спільне майбутнє. Але поступово їх відносини почали погіршуватися, вони все частіше не могли знайти спільної мови, все частіше почали виникати сварки та скандали. Таке, життя призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства та бюджету сторони не ведуть, кожен живе своїм життям, фактично мешкають за різними адресами. Сімейно-шлюбних стосунків як чоловік та жінка сторони не підтримують. Кожен зі сторін спору має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу зберігати реєстрацію шлюбу немає, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам відповідача. Спільних дітей сторони не мають. З відповідачем розірвати шлюб у досудовому порядку не вдалося, так як відповідач не бажає звертатися до органів РАЦСу. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 8 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася. У вимогах до позовної заяви позивач просила про розгляд справи за її відсутності, щодо надання терміну на примирення заперечє, повністю підтримала заявлені позовні вимоги та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями надісланими за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої\~\~статті 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною\~\~статті 280 ЦПК України\~визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 14 листопада 2024 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 183, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14листопада 2024 року, Від подружнього життя дітей не має. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина 2 статті 104 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати зі сплати судового збору розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved