Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

31 жовтня 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позовної заяви послалася на те, що у шлюбі з відповідачем перебувала з 24.12.2011 року, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, обов`язкм, а також відсутність взаєморозуміння. Між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, а з 2015 року [PERSON] почав систематично зловживати алкогольними напоями. Зазначені обставини призвели до того, що їх шлюб рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.01.2021 року їх шлюб було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, оскільки тривалий час не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, а також їх навчання, не забезпечує необхідного харчування , медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, взагалі не спілкується х дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання ними освіти відповідно до їх віку. Крім того 20.10.2024 року [PERSON] надав письмову згоду, посвідчену нотаріально, з приводу позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей, що також є підтвердженням його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, а також свідоме нехтування своїми обов`язками та фактичну відмову від малолітніх дітей. Позивачка також стверджувала, що неналежна поведінка відповідача є усталеною, до зміни ставлення до дітей відповідач не прагне, а та обставина, що відповідач з 2015 року систематично зловживає алкоголем, то зміна його поведінки у кращу сторону є неможливою, відповідно і ставлення до дітей не зміниться. Вищезазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей. Просила суд, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивачки - адвокат Гедьо А.С. звернувся з заявою про розгляд справи за його та позивачки відсутності. Просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позов, будь-які клопотання на адресу суду від останнього не надходили. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являвся, поважності причин неявки суду не повідомляв. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явилась. Надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Служби та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 09.09.2025 року. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відсутності учасників справи. 14.10.2025 року позивачка [PERSON] повідомила суду, що 18.10.2024 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого її прізвище змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.10.2024 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 61). Судом встановлено, що сторони у праві позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . дитини.(а.с.13,14,15). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року у справі № 752/17624/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.12.2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї,(а.с.16-17). За даними довідок №№79,80, виданих 24 жовтня 2024 року директором гімназії №273 міста Києва Інною Паламарчук - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] дійсно навчаються в 7-Б та 5-Б класах гімназіх №273 міста Києву. За час їх навчання в закладі батько не брав участі у вихованні та навчанні дітей, жодного разу не спілкувався з класними керівниками, не брав участі у батьківських зборах, не допомагав з виконанням домашніх та творчих завдань, не цікавився здоров`ям та відпочинком сина та дочки (а.с.19,20). В.о. директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Голосіївського району м. Києва Анна Дубинченко на адвокатський запит - адвоката Андрія Гедьо листом від 29.10.2024 року №199 повідомляла, що: [PERSON] та [PERSON] мають укладену декларацію з надання первинної медичної допомоги з сімейним лікарем амбулаторії №8 ЗПСМ Голосіївського району міста Києва [PERSON] , декларація укладалася матір`ю дітей - [PERSON] .. Діти соматично здорові, на диспансерному обліку не перебувають, вакциновані згідно календаря щеплень. На прийом до лікаря дітей супроводжує мати - [PERSON] , при амбулаторному відвідуванні лікаря діти завжди охайні, доглянуті. Рекомендації лікаря мати виконує у повному обсязі. Батько дітей - [PERSON] на медичні огляди з дітьми не з`являвся, здоров`ям та фізичним розвитком у лікаря не цікавився. (а.с.21). 20 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] зробив заяву, що він, повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] [INFO] та малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.18). Отже, судом встановлено, що позивачка самостійно виховує дітей, самостійно забезпечує їх всебічний розвиток, несе першочергові витрати по задоволенню потреб дітей. Відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дітей, не проявляє щодо малолітніх сина і дочки батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дітей виконує свої обов`язки щодо сина і дочки, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, а його заява про надання згоди на позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. . Згідно з висновком Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-12904 від 09.09.2025 року, враховуючи законодавство України, результати обстеження умов проживання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ,результати оцінки потреб сім`ї, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] і про необхідність задоволення позову. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved