Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6995498398 від 01.07.2021 року у розмірі 56\~637,65 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено кредитний договір №6995498398 відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 39\~008,00 грн., строком на 36 місяців з річними процентами 0,01% від суми боргу за договором та щомісячними процентами 2,49% від суми кредиту. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, а позикодавцем було перераховано кошті. У подальшому право вимоги за кредитним договором №6995498398 від 01.07.2021 було відступлене до позивача АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016. Позивач телефонними повідомленнями сповіщав відповідача про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення. Однак, відповідач в порушення вимог договору не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 01.07.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором №6995498398 від 01.07.2021 у розмірі 56637,65 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 32283,17 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 5,36 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 24349,12 грн. Ухвалою від 16.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву на позов або клопотань до суду не подав. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] 01.07.2021 було укладено кредитний договір №6995498398, який відповідач підписала власноруч. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п.1.2 договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 39 008 грн, строк 36 місяців. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах визначених в графіку платежів відповідно до Додатку №1.. Також відповідач [PERSON] підписала Паспорт кредиту №45498398. Відповідну до паспорту споживчого кредиту кредит виданий на наступних умовах: (п.4) кредит у сумі 38 008 грн., строком 36 місяців, виданий безготівковим шляхом; (п.5) вказана інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, а саме встановлено щомісячні проценти 2,70%, річні проценти 0,01 %. Крім того, у п.6 паспорту споживчого кредиту визначено порядок повернення кредиту, а саме визначено кількість, розмір платежів та періодичність їх внесення, відповідно до даного пункту вказані дати та розміри платежів, які мав здійснювати відповідач, починаючи з 02.08.2021 року. Кредит [PERSON] було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі п. 4., отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується відступити AT «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених договором, а AT «Таскомбанк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання підтверджується реєстром прав вимоги до договору факторингу від 05.07.2021 року та випискою по особовому рахунку. Позивачем направлялась вимога відповідачу [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором, однак остання залишилась без реагування. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №6995498398 від 01.07.2025 року становить 56637,65 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 32283,17 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 5,36 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 24349,12 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Нормами ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] порушила зобов`язання, встановлені №6995498398 від 01.07.2021, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми. У відповідності до положень ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зіст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положеньст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч. 1ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПКУкраїни з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» підлягає стягненню 2\~422,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved