Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 06.02.2020 [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» Кредитний договір № CL-261109, відповідно до умов якого АТ «Кредобанк» видав [PERSON] кредит в сумі 111690,68 грн. Процентна ставка за користування кредиту становить 35 % річних. Станом на 21.04.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 161424,32 грн., яка складається з: 81861,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 79563,08 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 161424,32 грн. та витрати пов`язані з оплатою судового збору. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Сторони в судове засідання не з`явилися, оскільки суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 06.02.2020 [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» Кредитний договір № CL-261109, відповідно до умов якого АТ «Кредобанк» видав [PERSON] кредит в сумі 111690,68 грн. Процентна ставка за користування кредиту становить 35 % річних, строк кредитування 60 місяців, терміном до 05.02.2025. 06.03.2023 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № CL-261109 від 06.02.2020, відповідно до якого сторони змінили порядок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів. Вказаний додатковий договір укладено в електронній формі із застосуванням електронних підписів. До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач повідомлений про основні умови кредитування. У пункті 4 паспорта споживчого кредиту зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема, зазначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 41.19%, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 240081,86 грн. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується: меморіальним ордером № 7097973 від 06.02.2020, відповідно до якого відповідачу на рахунок, вказаний в кредитному договорі № [NUMBER] , перераховані кредитні кошти в сумі 66558,12 грн.; меморіальним ордером № 7097979 від 06.02.2020, відповідно до якого відповідачу на рахунок, вказаний в кредитному договорі № [NUMBER] , перераховані кредитні кошти в сумі 28196,82 грн.; меморіальним ордером № 7097977 від 06.02.2020, відповідно до якого відповідачу на рахунок, вказаний в кредитному договорі № [NUMBER] , перераховані кредитні кошти в сумі 16935,74 грн., що в загальній сумі складає 111690,68 грн. Оскільки відповідач активно користувалася кредитними коштами, отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, тобто фактично виконувала умови укладеного договору, що підтверджується випискою по особовим рахункам, однак гроші не повернула, у неї виникла заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.04.2025 становить 161424,32 грн., яка складається з: 81861,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 79563,08 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами Кредитний договір № CL-261109 від 06.02.2020, відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору № CL-261109 від 06.02.2020 (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 79563,08 грн. суд зазначає наступне. Так, відповідно до п. 2.3 договору кредит надається відповідачу строком на 60 місяців терміном до 05 лютого 2025 року. Процентна ставка за користування кредиту становить 35 % річних. Умови пролонгації в договорі відсутні. В той же час, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позиковими коштами припиняється після спливу визначеного цим договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263\~ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.91-92) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз.2 ч.1 ст.1048\~ЦК\~України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові (п.128) Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). АТ «Кредобанк» просить стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитом за період після закінчення строку кредитування, тобто після 05.02.2025. З огляду на встановлене, суд доходить висновку, що визначена позивачем за договором сума заборгованості по нарахованих процентах виходить за межі строку кредитування, а тому підлягає частковому задоволенню, зокрема, в межах строку кредитування, а саме, в розмірі 73679,23 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача, як нового кредитора підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором № CL-261109 від 06.02.2020 у розмірі 155540,47 грн., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту 81861,24 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 73679,23 грн. При цьому, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Кредобанк», не довела відсутність заборгованості. Таким чином, позовні вимоги АТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2917 грн. 63 коп. (155540,47 * 100% : 161424,32 * 3028).

Outcome: partial