Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 00-9696646 від 28.03.2024 у розмірі 31142,34 грн, яка складається з: 5400,00 грн заборгованості за тілом та 25742,34 грн заборгованості за відсотками. Також покласти на відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що 28.03.2024 ТОВ «Макс Кредит» та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору.\~Відповідно до умов кредитного договору, позичальнику надається кредит в сумі 6000 грн. На виконання умов кредитного договору, 28.03.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] -ХХХХ-6216, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, має заборгованість у розмірі 34142,34 грн, яка складається з: 5400,00 грн заборгованості за тілом та 25742,34 грн заборгованості за відсотками, 3000,00 грн штрафні санкції. 21.10.2024 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить 31142,34 грн, що складається з: 5400,00 грн заборгованості за тілом та 25742,34 грн заборгованості за відсотками. Позовна заява була подана в електронній формі через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомукаційної системи. Докази надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу позивачем до суду надані. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 справу було прийнято та відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати докази на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог та про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 28.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9696646. Договір був укладений в електронні формі та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора. Згідно з п.п. 1.1. -1.3. цього Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. Сума кредитної лінії 6000 грн. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів, строк повернення до 23.03.2025. Відповідно до п.п. 1.4, 1.5.1. цього Договору, стандартна процентна ставка складає 2,47\~% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно з п. 2.8 Договору, сума кредиту перераховується на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п. 4.2.5. Договору, кредитодавець має право відступити право вимоги за договором без згоди позичальника. Згідно з копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 1289/10 від 30.10.2024 28.03.2024 товариством було успішно проведено транзакцію по перерахуванню 9000 грн на маска картки [NUMBER] банк емітент ПриватБанк. Відповідно до інформації та виписки по рахунку з АТ КБ «ПриватБанку» на рахунок [PERSON] , картка [NUMBER] було зараховано кошти 28.03.2024 в розмірі 6000 грн деталі операції рауwау1*tr4av, Visa Direct. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором та розрахунками заборгованості [PERSON] станом на 15.05.2025 має заборгованість в сумі 34142,34\~грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5400,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 25742,34 грн, штрафні санкції в сумі 3000,00\~грн. Між ТОВ «Макс Кредит» та\~ТОВ «ФК «Ейс» 21.10.2024 був підписаний договір факторингу №21102024-МК/Ейс. За умовами цього Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, та в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру та набуває всіх прав за ним. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Дата відступлення прав вимоги означає робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі. (п.п.1.7., 2.1-2.4. Договору). Акт прийому-передачі реєстру боржників підписано сторонами 21.10.2024. Згідно з витягу з реєстру боржників від 21.10.2024 за №2455 значиться боржник [PERSON] за кредитним договором №00-9696646 від 28.03.2024, заборгованість в розмірі 31142,34 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:\~електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;\~аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).\~Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.\~Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в судовому засіданні, на підставі наданих суду доказів, позивачем доведено факт укладення 28.03.2024 відповідачем [PERSON] з ТОВ «Макс Кредит» кредитного договору №00-9696646, а також фактичного отримання позичальником кредитних коштів в обумовленій сторонами договору сумі, строку та порядку. Щодо нарахованої заборгованості, то її розмір та період нарахування відповідає умовам кредитного договору. Отже, заявлені вимоги щодо наявності заборгованості відповідача перед кредитором в судовому засіданні доведені. Щодо права позивача пред`являти\~свої вимоги до боржника за цими договорами, то суд керується такими положеннями Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України,\~сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно до ст. 512 ЦК України\~, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:\~1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);\~2) правонаступництва;\~3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);\~4) виконання обов`язку боржника третьою особою\~. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.\~Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України\~, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514\~ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078\~ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).\~Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.\~У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.\~Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.\~Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ст. 1083 ЦК України,\~наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.\~Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. В судовому засіданні встановлено факт передання первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» права вимоги за грошовим зобов`язанням відповідача позивачу ТОВ «ФК «Ейс». За таких обставин, суд доходить висновку про правомірність заявлених позивачем вимог до боржника. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового\~задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання позову до суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, у зв`язку з задоволенням позову ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд виходить з таких положень Закону. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано документи: копію довіреності, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025, копію протоколу погодженої вартості послуг, копію додаткової угоди до договору, копію акта прийому-передачі наданих послуг. Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, зважаючи на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, суд доходить висновку що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved