Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання, посилаючись на те, що з 09.09.2000 року по 15.09.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже є повнолітнім. На даний час син є студентом другого курсу в Черкаському кооперативному економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі, форма навчання денна, спеціальність «Готельно-ресторанна справа на контрактній основі», стипендії не отримує, строк навчання складає три роки, дата закінчення навчання - 30 червня 2026 року. Крім того, син має статус дитини з інвалідністю. Медичний висновок № 166 про дитину-інваліда віком до 18 років від 30.11.2020 року. Вважає, що відповідач зобов`язаний матеріально допомагати синові під час навчання, оскільки він потребує цієї допомоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою від 12 серпня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2000 року по 15.09.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже є повнолітнім. На даний час син є студентом другого курсу в Черкаському кооперативному економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі, форма навчання денна, спеціальність «Готельно-ресторанна справа на контрактній основі», стипендії не отримує, строк навчання складає три роки, дата закінчення навчання - 30 червня 2026 року. Крім того, син мав статус дитини з інвалідністю. Медичний висновок № 166 про дитину-інваліда віком до 18 років від 30.11.2020 року. А з 30.07.2025 року має інвалідність ІІ групи (інвалідність з дитинства), що підтверджено Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 01.10.2025 року. Навчання сина у навчальному закладі зумовлюють батьків на додаткові витрати пов`язані з його навчанням та утриманням. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідачем до суду не надано жодних доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання. Повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у нього своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Зважаючи на норми чинного законодавства. та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог, визначених ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції суду на позовній заяві, таку подано до суду 05 серпня 2025 року, а тому із врахуванням вищезгаданого положення ст. 191 СК України аліменти з відповідача на повнолітнього сина підлягають стягненню, починаючи з 05 серпня 2025 року, і до завершення ним навчання, тобто, до 30 червня 2026 року, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, (враховуючи яка з цих подій настане першою). При цьому, суд також вважає, що аліменти мають бути стягнуті саме на користь повнолітнього сина, а не його матері - позивача по справі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей [PERSON] має право на звернення до суду з даним позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах сина, а з врахуванням того, що на даний час син досяг повноліття, він є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь інших осіб, в тому числі коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved