Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

ТзОВ «Бізнес Позика» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] 08.11.2023 р. укладено Договір № 479219-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 22000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] ; плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15138637 процентів за кожен день користування Кредитом. Позивач покликається на те, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме, надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак позичальником не виконується зобов`язання щодо повернення кредиту та плати за користування ним, в зв`язку з чим станом на 22.07.2024 p., утворилась заборгованість у розмірі 83399,16 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 61399,16 грн.; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі 2422.40 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 14.08.2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги в повному об`ємі, просить розглядати справу у його відсутності; у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким особі було надіслано судову повістку (поштове відправлення №0610282549894, отримано 02.10.2025 року). Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином та своєчасно сповіщена про час та місце судового засідання. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином та своєчасно сповіщена про час та місце судового засідання. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Оскільки, судом вжито всі можливі засоби повідомлення особи про час та місце розгляду справи; для захисту інтересів інших учасників судового розгляду, вважає за необхідне розглянути справу без присутності відповідача. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 08.11.2023 ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали кредитний договір № 479219-КС-001, шляхом прийняття (акцепту) пропозиції (оферти), на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA -1809, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 08.11.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір № 479219-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 22000 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується листом - підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів. Відповідно до умов заявки, плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування Кредитом. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Отже, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Із довідки - розрахунку заборгованості за договором від 08.11.2023 року, укладеного між ТзОВ «Бізнес Позика» та клієнтом - [PERSON] вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22.07.2024 p., становить 83399,16 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 61399,16 грн.; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] . Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що внаслідок невиконання зобов`язань по кредитному договору порушені цивільні права позивача, а тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції від 26.07.2024 року позивач сплатив 2422,40 грн. судового збору при зверненні із позовом до суду, а тому дані судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved