Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2006 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Сторони не проживають разом, сумісного господарства не ведуть, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25 серпня 2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 738. Судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бідюк Я.В. не з`явилися, в провадження суду представник позивачки надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, строк для примирення не потрібний. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, в провадження суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк для примирення просить не надавати. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 серпня 2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 738, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 2006 року. Шлюб позивачки з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№ 11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивачка та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивачки наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. У суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому такий шлюб розривається судом. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч. 2 ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачці належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 грн. Водночас, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved