Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

10.01.2025 року адвокат Йовдій Д.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації отримав поранення не сумісні з життям та загинув військовослужбовець Збройних Сил України, солдат [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживала із загиблим [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з липня 2014 року. 07 жовтня 2017 року від стосунків із [PERSON] позивач народила доньку [PERSON] , про що Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 12.10.2017 року складено актовий запис про народження №642. Батьком цієї дитини є [PERSON] . 16 грудня 2019 року від стосунків із [PERSON] позивач народила ще одну доньку [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 03.01.2020 року складено актовий запис про народження №01. Батьком цієї дитини є [PERSON] . Оскільки позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та у зв`язку з неможливістю подати спільну заяву до органів ДРАЦС про визнання батьківства дітей з причин смерті [PERSON] , у актовому записі про народження дітей відомості про батька було записано відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (зі слів матері). Позивач та [PERSON] в майбутньому планували подати спільну заяву до органів ДРАЦС про визнання батьківства дітей, але [INFO] останній помер від отриманих травм під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації поблизу населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Беручи до уваги попередню поведінку батьків загиблого [PERSON] , яка полягає у їх невизнанні вказаних малолітніх дітей як своїх внучок, у позивача є підстави вважати, що відповідачі перешкоджатимуть реалізації права її малолітніх доньок на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки у випадку встановлення батьківства та подальшого призначення дітям одноразової грошової допомоги, частка одноразової грошової допомоги відповідачів зменшиться. До того ж, встановлення батьківства та внесення відповідних актових записів є необхідним для подальшого оформлення малолітнім донькам [PERSON] та [PERSON] пенсії у зв`язку із втратою годувальника у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, інших соціальних виплат та пільг, пов`язаних із загибеллю батька. Зважаючи на факт загибелі [PERSON] вирішити питання щодо внесення змін до актових записів з метою отримання нових свідоцтв про народження дітей у позасудовому порядку позивач не може, а тому змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця. Ухвалою судді від 07.02.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено розглянути справу в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.09.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Йовдій Д.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ліпецька В.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а також від них не надходили заяв (клопотань) про розгляд справи без їх участі та/або відкладення розгляду справи. Відповідно до\~п.1\~ч.3\~ст.223\~ЦПК України,\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти проведення судового засідання без участі сторони відповідачів, вважав за можливим розглянути справу без участі відповідачів [PERSON] , [PERSON] та його представника адвоката Ліпецької В.В., оскільки вони були належним чином повідомлені про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 12.10.2017 року, [PERSON] народилася [INFO] в м. Бориспіль Київської області, про що 12.10.2017 року складено відповідний актовий запис № 642, батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України №00019203257 від 12.12.2017 року у відомостях про батьків дитини [PERSON] , [INFO] , значаться відомості: батько [PERSON] , матір [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 03.01.2020 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, про що 03.01.2020 року складено відповідний актовий запис № 01, батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України №00048516192 від 17.12.2024 року у відомостях про батьків дитини [PERSON] , [INFO] , значаться відомості: батько [PERSON] , матір [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть № 1393к/1528с від 16.08.2024 року, виданого Кам`янським районним відділенням КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в населеному пункті Часів Яр Донецької області у зоні бойових дій. Відповідно до копії сповіщення сім`ї №852 на ім`я [PERSON] вбачається, що солдат [PERSON] військовослужбовець 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 17.01.2024 [INFO] , загинув [INFO] близько 03:36 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області. Згідно копії Витягу із наказу Командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 18.09.2024 року №235 Солдата [PERSON] , призваного по мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , колишнього старшого оператора відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] внаслідок інших уточнених травм з залученням декількох ділянок тіла, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, з 08 серпня 2024 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і надіслати документи для зарахування на військовий облік до [INFO] . Смерть пов`язана із проходженням військової служби, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини. Згідно висновку експерта № 245-МГ, складеного 24.07.2025 року судово-медичним експертом Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] за результатом проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, загиблий [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народжених громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,9998%. Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,9999%. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства, відповідно до частини першої статті 130 СК України, є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3, "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved