Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.03.2018 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 191. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що їх спільне\~життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та через різні погляди на життя, з вересня 2022 фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально, відповідач перестав піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, підстав для примирення не має, тому просить суд позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що спору про поділ спільного майна, а також спільних дітей не мають, вирішити питання розірвання шлюбу через органи РАЦС в добровільному порядку з відповідачем неможливо, оскільки сторони не спілкуються між собою. Ухвалою судді від 17.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 14-15). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення судом заочного рішення у даній справі не заперечувала (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками на адресу місця проживання відповідача, згідно відповіді Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 17.09.2025 № 1936/02.1-15. Поштове відправлення вручене відповідачу 25.09.2025. Про причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позов та доказів на спростування заявлених вимог не скористався (а.с. 13, 21). Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, за згодою позивачки суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2018 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 191 (а.с. 10). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, спільне\~життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між подружжям повністю припинені, спільного господарства не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~(далі\~СК)\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивачки припинити шлюбні відносини, що рішення позивачки про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. Отже, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.\~ Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved