Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

04.09.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представниці Сімутіної А.А. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором Позики № 2975311 від 21.06.2024 в сумі 25 744 грн. та Договором Позики № 73563432 від 18.08.2024 в сумі 13 792 грн., а в загальній сумі 39 536 грн. Позовна заява мотивована тим, що 21.06.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою було укладено Договір позики № 2975311. Відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників № 43 від 21.02.2025 року до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором позики № 2975311 від 21.06.2024 року щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 25 744 грн., з яких 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 960 грн. - сума заборгованості за відсотками; 15 784 грн. - сума заборгованості за пенею. Крім того, 18.08.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою було укладено Договір позики № 73563432. Відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 року до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 73563432 від 18.08.2024 року щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 13 792 грн., з яких 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 800 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 992 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідачка добровільно не погашає суми заборгованості за вищезазначеними договорами. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитними договорами № 2975311 від 21.06.2024 року в сумі 25 744 грн. та № 73563432 від 18.08.2024 року в сумі 13 792 грн., а в загальній сумі 39 536 грн. Ухвалою суду від 05.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 15.10.2025. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачці копію позовної заяви з додатками. 09.10.2025 до суду від представника відповідачки - адвоката Філатова І.Л. надішов відзив на позовну заяву, в якому він щодо договору позики № 2975311 від 21.06.2024 року підтверджує, що між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» був укладений зазначений договір позики, за умовами якого відповідачці було надано 8 000 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою у розмірі 0,90%. Позивач вимагає стягнення заборгованості у сумі 25 744 грн., яка включає суму заборгованості за основною сумою боргу 8 000 грн., суму заборгованості за відсотками 1 960 грн., та суму заборгованості за пенею 15 784 грн. Однак представник відповідачки вказує, що сума заборгованості за пенею 15 784 грн., яка зазначена позивачем у позові, є непропорційно великою сумою компенсації та суперечить вимогам законодавства, виходячи з наступного. Він посилається на положення Законів України "Про захист прав споживачів" (ст.ст. 11, 18) та "Про споживче кредитування" (ст. 21), та вказує, що розмір пені є несправедливим у розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції). Також він посилається на ч. 2 та ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", згідно з якими пеня не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу, а загальна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем. Враховуючи вищезазначене, представник відповідачки вважає, що заборгованість за пенею необхідно зменшити до суми, що становить 15% від 8 000 грн = 1 200 грн. та просить стягнути за Договором Позики № 2975311 від 21.06.2024 заборгованість у загальній сумі 11 160 грн., що складається з 8 000 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 1 960 грн. - суми заборгованості за відсотками та 1 200 грн. - суми заборгованості за пенею. Щодо договору позики № 73563432 від 18.08.2024 року представник відповідачки зазначає, що між відповідачкою та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» також був укладений договір позики, за яким сума позики складала 4 000 грн. Позивач просить стягнути заборгованість за пенею у сумі 7 992 грн., однак нараховану суму пені - 7 992 грн. він також вважає непропорційно великою сумою компенсації, яка суперечить вимогам законодавства, і, застосовуючи аналогічне обґрунтування, вважає, що необхідно зменшити заборгованість за пенею до суми, що становить 15% від 4 000 грн = 600 грн. А тому за договором № 73564342 представник відповідачки просить стягнути заборгованість у сумі 6 400 грн., з яких 4\~000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 800 грн. - сума заборгованості за відсотками; 600 грн. - сума заборгованості за пенею. 13.10.2025 до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та наголошує, що сторони узгодили розмір кредиту, умови кредитування та нарахування відсотків, а відповідачка при підписанні Кредитного договору не висловила жодних заперечень чи зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє та погоджується з Правилами надання коштів у позику, які є публічною пропозицією. Представник позивача зауважує, що у випадку неповного розуміння умов договору відповідачка мала можливість відмовитися від підписання, якою вона не скористалася, відповідно, підписавши договір, відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами. Також представник позивача вказує, що відповідачка не спростовує факт укладення Кредитного договору у відзиві, а безпосередньо визнає його, визнає отримання коштів та обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Він зазначає, що відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання позивачем зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. Крім того, зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» за весь період перебування права вимоги у нього, не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідачки, а лише просить суд стягнути заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Представник позивача окремо зазначає, що жодна вимога про стягнення заборгованості не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). А тому на підставі вищевикладеного, позивач доводить, що факт укладання відповідачкою Кредитного договору в електронній формі доведено, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. 14.10.2025 до суду від представника відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки потрібен час для ознайомлення з відповіддю на відзив та підготовки заперечення, однак згодом таке клопотання представником відповідачки [PERSON] було відкликано та заявлено, що відповідачка не буде готувати заперечення на відповідь на відзив. Сторони про місце, день та час розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань, доказів тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою було укладено Договір позики № 2975311 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8000 грн. строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.90 % в день, процентами за понадстрокове користування позикою у розмірі 2.70 % в день, з пенею у розмірі 2.70 % в день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою у розмірі 1732,80 % та орієнтовною загальною вартістю позики 10\~160 грн. Крім того, 18.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою було укладено Договір позики № 73563432 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 4\~000 грн. строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1.50 % в день, процентами за понадстрокове користування позикою у розмірі 2.70 % в день, з пенею у розмірі 2.70 % в день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою у розмірі 10640,17 % та орієнтовною загальною вартістю позики 5 800 грн. Зазначені договори підписано відповідачкою у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідачка у відзиві на позовну заяву підтвердила укладання зазначених договорів. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за договорами виконало у повному обсязі, надало відповідачці грошові кошти в якості кредиту на споживчі цілі в сумі 8000 грн за Договором Позики № 2975311 від 21.06.2024 та 4\~000 грн за Договором Позики № 73563432 від 18.08.2024. Однак відповідачка взятих на себе за цими договорами зобов`язань належним чином не виконувала, грошові кошти та відсотки за їх користування кредитору не повернула, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість. Відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників № 43 від 21.02.2025 року до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2975311 від 21.06.2024 року щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 25 744 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитна заборгованість в сумі 25 744 грн. складається з 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 960 грн. - сума заборгованості за відсотками та 15 784 грн. - сума заборгованості за пенею. Крім того, відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 року до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 73563432 від 18.08.2024 року щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 13 792 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитна заборгованість в сумі 13 792 грн. складається з 4\~000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 800 грн. - сума заборгованості за відсотками та 7 992 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». За таких обставин неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Відповідачка добровільно не погашає суми заборгованості за вищезазначеними договорами. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин прострочення зобов`язань не пояснювала. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог\~ст.\~1055\~ЦК\~України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч.1\~ст. 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно до ч.12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~ч.3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано ч.6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Щодо позиції відповідачки про нарахування ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» непропорційно великої суми пені суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ статті\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~продавець (виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливо умовою договору. Крім того, суд враховує положення Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України « Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Відповідно до\~ч.2\~ст 21\~Закону України\~« Про\~споживче кредитування»\~у договорах\~про споживчий\~кредит пеня\~за невиконання\~зобов`язання щодо\~повернення кредиту\~та процентів\~за ним\~не може\~перевищувати подвійної\~облікової ставки\~Національного банку\~України,\~що діяла\~у період,\~за який\~сплачується пеня,\~та не\~може бути\~більшою за\~15\~відсотків суми\~простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Також відповідно\~до ч.3\~ст.\~21\~Закону України\~« Про\~споживче кредитування»\~Сукупна сума\~неустойки (штраф,\~пеня)\~та інших\~платежів,\~що підлягають\~сплаті споживачем\~за порушення\~виконання його\~зобов`язань на\~підставі договору\~про споживчий\~кредит,\~загальний розмір\~кредиту за\~яким не\~перевищує розміру\~однієї мінімальної\~заробітної плати,\~не може\~перевищувати розміру\~подвійної суми,\~одержаної споживачем\~за таким\~договором,\~і не\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Суд бере до уваги доводи позивача, викладені у його відповіді на відзив, де він зазначив, що не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідачки, а лише просить суд стягнути заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Отже , судом встановлено, що нарахування пені за Договором Позики №2975311 від 21.06.2024 у сумі 15 784 грн., враховуючи суму позики 8000 грн. та за Договором Позики №73563432 від 18.08.2024 у сумі 7 992 грн. враховуючи суму позики 4000 грн. є несправедливими. Оскільки в обох випадках сума нарахованої пені перевищує п`ятдесят відсотків від суми наданої позики, вона вважається непропорційно великою сумою компенсації, що є підставою для визнання недійсними умов договору в частині, що стосується нарахування пені, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за Договором Позики №2975311 від 21.06.2024 у сумі 15 784 грн та Договором Позики №73563432 від 18.08.2024 у сумі 7 992 грн., однак застосовує обмеження, встановлене частиною 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», і зменшує розмір пені до 15 відсотків суми простроченого платежу, а саме за Договором Позики №2975311 від 21.06.2024 сума пені підлягає зменшенню до суми 1200 грн. (15% від 8000 грн.), а за договором №73563432 до 600 грн. (15% від 4000 грн.) Відповідно до ч.3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. В той же час Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема, до Прикінцевих та Перехідних положень. Так відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Кредитні договори з відповідачкою були укладені 21.06.2024 року та 18.08.2024 року, тобто після набуття чинності змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустоки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як Законом України "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитних договорів, з відповідачкою були укладені саме споживчі кредитні договори, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми Закону України "Про споживче кредитування". Зважаючи на викладене, неустойка за прострочення відповідачкою виконання зобов`язання за Договором Позики №2975311 від 21.06.2024 у сумі 1200 грн., та Договором Позики №73563432 у сумі 600 грн. є правомірною та підлягає стягненню. Отже, на виконання умов кредитних договорів на розрахунковий рахунок відповідачки було здійснено переказ грошових коштів в сумі 8000 грн. та 4\~000 грн., тобто ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало у повному обсязі. Однак відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитних договорів та порушила умови договорів щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за Договором Позики № 2975311 від 21.06.2024 в сумі 11 160 грн., що складається з 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 960 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1 200 грн. - сума заборгованості за пенею, а також за Договором Позики № 73563432 від 18.08.2024 в сумі 6 400 грн., з яких 4\~000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 800 грн. - сума заборгованості за відсотками, 600 грн. - сума заборгованості за пенею, що в загальній сумі становить 17 560 грн. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин прострочення зобов`язань не пояснювала. На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачкою досі не виконані, заборгованість не сплачена. В силу вимог ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.\~610\~ЦК\~України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. Статтею 629\~ЦК\~України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України). В силу вимог ст.ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 2975311 від 21.06.2024 року в сумі 11\~160 грн. та за Договором про надання грошових коштів у позику № 73563432 від 18.08.2024 року в сумі 6\~400 грн., а в загальній сумі 17\~560 грн. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (17 560 грн. * 100% / 39 536 грн. = 44%), з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у сумі 1 332 грн 32 к. (44% від 3028 грн.) На підставі наведеного,

Outcome: partial