Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

\~ Позивачка\~звернулась до\~суду із\~позовом до\~відповідача в\~якому просить\~визнати за\~нею право\~власності на\~житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майна від 02.11.2004 року. Після її смерті спадщину прийняла мати позивачки (її дочка) [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла [INFO] . Позивачка прийняла спадщину після смерті матері. При огляді нотаріусом правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане після смерті власника [PERSON] , у зв`язку із цим приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину. У підготовче судове засідання сторони не з`явились, при цьому позивачка у позові просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ Дослідивши\~матеріали справи суд\~приходить до\~наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 02.11.2004 власником будинку за адресою: [ADDRESS] , вказано [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 65/2025 [PERSON] прийняла спадщину після матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла [PERSON] . Проте, приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Лазаренко А.В. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Риботинською сільською радою Коропського району Чернігівської області 02 листопада 2004 року, тобто після смерті власника [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Як вбачається з довідки виданої Риботинським старостинським округом Коропської селищної ради на підставі погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки № 404 від 16.10.2025 [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно в 1971 році побудувала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , була зареєстрована та постійно проживала в ньому та була його власницею до своєї смерті. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набула право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved