Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що 16.05.1967 року її чоловік [PERSON] згідно договору купівлі - продажу придбав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок був придбаний її чоловіком під час їхнього шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) вона звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 15.02.1990 року Баришівською державною нотаріальною конторою на її ім`я було видане свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільній сумісній власності, набутій подружжям під час шлюбу, на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 15.02.1990 року Баришівською державною нотаріальною конторою на ім`я було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Крім неї, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася мати спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] [PERSON] не отримувала. [INFO] [PERSON] померла, спадкова справа після її смерті не заводилася. Тож 1/4 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на даний час не оформлена. З моменту смерті спадкодавця [PERSON] , вона проживає в цьому домоволодінні, вільно та відкрито користується яким понад 39 років. Здійснює догляд за будинком, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує комунальні послуги. За час проживання в будинку позивачкою постійно проводиться косметичний ремонт житлового будинку, підтримується будинок в належному стані, обробляється земельна ділянка біля будинку. Оскільки починаючи з 1986 року вона фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє, користується та проживає в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами який розташований по [ADDRESS] , підтримує будинок з господарськими будівлями та спорудами в належному стані для проживання, проводить поточні косметичні ремонти будинку та господарських будівель та споруд, заявляє про застосування ч.1 ст. 344 ЦК України. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 74,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка та її представник за ордером адвокат Куценко Н.В. не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, адвокат надала заяву, у якій просить розглядати справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача Баришівської селищної ради до суду не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, від представника відповідача надійшла заява, у якій вони позовні вимоги визнають, просять розглядати справу без участі їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.1986 року, [INFO] у с-щі Баришівка Баришівського району Київської області помер чоловік [PERSON] - [PERSON] . За життя померлий заповіт не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . З копії спадкової справи №129, заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що заяву про прийняття спадщини подала дружина спадкодавця, [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] . [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який залишився після смерті сина [PERSON] , не отримувала. Позивачка [PERSON] вільно та відкрито користується житловим будинком понад 39 років, здійснює догляд за будинком, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує комунальні послуги, а отже заявляє про застосування ч.1 ст. 344 ЦК України. Так, частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс\~ України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду, враховуючи зазначене про умови набуття права власності за набувальною давністю, не вбачає підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, визнані відповідачем, відповідають вимогам закону, вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved