Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва 22 лютого 2025 року надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 22 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2020 року. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . Позивачка зазначає, що вона та відповідач проживають окремо, не ведуть спільного господарства. На даний час справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у іншого судді. Їх дитина проживає разом з позивачкою [PERSON] . З вищезазначеною заявою позивачка звернулась до суду, оскільки їх спільній дитині повинно бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач працює та його щомісячний рівень доходу дозволяє йому здійснити утримання дитини належним чином. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. До суду сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у своїй заяві зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2020 року. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . Позивачка та відповідач проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Їх дитина проживає разом з позивачкою [PERSON] . Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Відповідно до ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Водночас, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 22 лютого 2025 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я дитини, а також те, що малолітня дитина проживає з позивачкою. Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід. Враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивачки стягнути аліменти в частці від доходу відповідача, відсутність заперечень відповідача щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , тому суд визначає аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 22 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved