Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

13.03.2025 позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 01.06.2021 по 31.10.2024 в сумі 100842,11 грн. В обґрунтування позову вказує, що з 28.02.2017 з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського (Шептицького) міського суду Львівської області від 12.07.2021 розірвано. У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Судовим наказом того ж суду від 17.09.2019 було задоволено її заяву щодо стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі частини доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.09.2019 і до досягнення повноліття дитини. З 17.05.2021 даний судовий наказ перебуває на виконанні. Однак відповідач не в повній мірі виконує рішення суду, допускаючи заборгованість по виплатах, яка за період з 01.06.2021 по 31.10.2024 становить 100842,11 грн. Тому, просить стягнути суму пені, яка дорівнює розміру заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період. Ухвалою від 07.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 26.05.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні такої. Заперечує щодо виникнення заборгованості зі сплати аліментів саме з його вини, оскільки вважає, що компетентним органом відбувалося неправильне нарахування частини його доходу та стягнення здійснювалося в меншому розмірі, про що йому відомо не було. У зв`язку з чим, відсутні підстави щодо стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. На даний час заборгованість ним сплачена. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, наведених у ньому, просили задоволити. Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили з підстав, наведених у відзиві, просили відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Встановлено, що сторони з 28.02.2017 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського (Шептицького) міського суду Львівської області від 12.07.2021 розірвано (а.с. 6). У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з копіями витягів з реєстру територіальної громади від 13.03.2025, [PERSON] проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9). 17.09.2019 Червоноградським (Шептицьким) міським судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі частини доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2021 вказаний вище судовий наказ перебуває на виконанні в Червоноградському (Шептицькому) відділі ДВС у Червоноградському (Шептицькому) районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах ВП №65454995 (а.с. 11). Як вбачається із копії розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП №65454995 від 28.02.2025, станом на 31.10.2024 за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 100842,11 грн (а.с. 12). На підставі даного розрахунку, позивачкою здійснено розрахунок пені від суми несплачених відповідачем аліментів у період часу з 1 липня 2021 року по жовтень 2024 року, що становить 100842,11 грн (а.с. 13). Згідно зі ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, наявність обов`язку відповідача по сплаті аліментів свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на відсутність його вини у заборгованості по сплаті аліментів, оскільки відповідною установою відбувалося стягнення значно меншої суми, що призвело до штучного виникнення заборгованості. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга\~статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14.12.2020 р. у справі № 661/905/19. Відповідно до п.п.3, 4 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний зокрема, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. Зі змісту зазначених норм випливає обов`язок боржника повідомляти виконавця про зміну розміру свого доходу. Встановлено, що відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дочки. Згідно пояснень самого відповідача, у період відкритого згаданого виконавчого провадження його дохід збільшився, так як йому призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Отже, з дня виникнення обставини про зміну відомостей про доходи, відповідач повинен був повідомити про це виконавця. Однак матеріали справи не містять доказів того, що він у встановленому законом порядку виконав свій обов`язок щодо такого повідомлення. Таким чином, стягнення аліментів з відповідача відбувалося у розмірі частини його попереднього, меншого доходу, у зв`язку з чим, виникла заборгованість. Суд вважає, що відповідачем не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання по сплаті аліментів, у зв`язку з чим із його вини виникла заборгованість. Отже наявні підстави стягнення із нього пені за прострочення сплати аліментів. Обчислюючи розмір неустойки (пені), суд виходить із розміру заборгованості за період червень 2021 по жовтень 2024, який був визначений державним виконавцем у розрахунку від 28.02.2025 та становить 100\~842,11 грн. Ця ж сума заборгованості збігається із сумою заборгованості, зазначеною у розрахунку, поданому відповідачем за той же період, проведений виконавцем 02.07.2025. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо неправильного розрахунку пені, яка на його думку становить 87481,53 грн, оскільки така спростовується ним же поданим розрахунком заборгованості. Таким чином, виходячи з розрахунку пені та з урахуванням обмеження, встановленого частиною 1\~ст.196 СК України, з відповідача на користь позивачки у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів підлягає стягненню пеня у розмірі 100842,11 грн. За таких обставин і міркувань позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved