Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У серпні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі позивач) звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2024 року о 17:45 год. у с. Мотовилівка по вул. Соборна сталася ДТП з вини відповідача, яка керувала автомобілем марки «GELLY», д.н.з. [NUMBER] , у результаті якої пошкоджено авто марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На момент ДТП відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів. Позивач зазначає, що у зв`язку із вищевказаною подією, потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала усі необхідні документи, а також подала заяву про виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. МТСБУ визначило розмір шкоди на суму 158\~075,03 грн., що виплачено потерпілій особі. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди склав 3 700,00 грн. Вказані витрати позивач просив суд стягнути в порядку регресу з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому розгляд справи просив проводити за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом опублікування оголошення на сайті суду, про причини неявки суд не повідомила. Конверт із судовою повісткою, направлений за останньою відомою адресою місця реєстрації, повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до\~ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України,\~відповідач,\~третя особа,\~свідок,\~зареєстроване місце\~проживання (перебування),\~місцезнаходження чи\~місце роботи\~якого невідоме,\~а також\~заінтересована особа\~у справах\~про видачу\~обмежувального припису\~викликаються до\~суду через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України,\~яке повинно\~бути розміщене\~не пізніше\~ніж за\~десять днів,\~а у\~разі розгляду\~справи про\~видачу обмежувального\~припису -\~не пізніше\~24\~годин до\~дати відповідного\~судового засідання.\~З опублікуванням\~оголошення про\~виклик особа\~вважається повідомленою\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» №12307 учасник справи не позбавлений можливості стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 15.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 22.11.2024 року о 17 год. 45 хвл. у с. Мотовилівка по вул. Соборна, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «GELLY MK CROSS» д.н.з. [NUMBER] , здійснила зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось лобове зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI COLT» д.н.з. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку. Автомобілі тримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2025 року у справі №381/5502/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та притягнуто її до відповідальності. У відповідності з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою\~28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент скоєння ДТП відповідач не мала Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29 листопада 2024 року власник автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомлення про ДТП, що трапилася 22 листопада 2024 року та із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №20679 від 30.12.2024 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, що сталась 22.11.2024 року, складає 263\~140,50 грн. Позивачем було здійснено розрахунок регламентної виплати, що склала 158\~075,03 грн. На підставі наказу №3.1/6323 від 05.03.2025 року [PERSON] було здійснено виплату в розмірі 158\~075,03 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 5798 від 06 березня 2025 року. Крім того, за проведення експертного дослідження ФОП [PERSON] було сплачено 3 700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №4815 від 26 лютого 2025 року. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ є юридичною особою, належить до неприбуткових організацій, за умови відповідності вимогам, встановленим Податковим кодексом України, і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону,\~Закону України\~"Про страхування", інших актів законодавства та свого статуту. Відповідно до\~положень ст.\~43\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих здійснює\~регламентну виплату\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~заподіяння шкоди\~на території\~України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Регламентні виплати, передбачені цією частиною, здійснюються виключно безпосередньо потерпілій особі, її законним представникам або спадкоємцям, правонаступнику потерпілої юридичної особи, погодженим з потерпілою особою особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, особам, які проводять лікування потерпілої фізичної особи, або особам, які здійснили витрати з лікування потерпілої фізичної особи. \~МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для визначення (з`ясування) причин, обставин настання подій, які є підставою для здійснення регламентних виплат, визначення розміру заподіяної внаслідок таких подій шкоди (у тому числі здійснює оплату послуг осіб, які надають МТСБУ інформацію чи інші послуги для визначення розміру регламентної виплати), оплату банківських витрат, судових зборів та інших обов`язкових платежів, пов`язаних із здійсненням та компенсацією регламентних виплат, оплату послуг осіб, які на договірній основі надають МТСБУ юридичні послуги щодо компенсації здійснених регламентних виплат. Згідно ч.\~2\~ст.\~37\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~МТСБУ після\~здійснення регламентної\~виплати має\~право зворотної\~вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком\~дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 158\~075,03 грн. та витрати за проведення експертного дослідження у сумі 3 700,00 грн., а разом 161\~775,03 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved