Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

22 травня 2025 року з Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшли матеріальної цієї цивільної справи. ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 81362,50 грн за кредитним договором №27405-02/2024 від 16 лютого 2024 року, за договором позики №8524461 від 07 жовтня 2024 року та за договором позики №79414846 від 18 березня 2024 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 травня 205 року матеріали цієї справи передано за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.69). Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 травня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.78). Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №8524461 від 07 жовтня 2024 року в розмірі 19200 гривень закрито. 08 липня 2025 року від представника відповідача адвоката Левченка А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що відповідачка вважає заявлені вимоги необґрунтованими. Щодо вимог за кредитним договором №27405-02/2024 вказує, що стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як убачається із матеріалів справи кредитний договір №27405-02/2024, не містить електронного підпису фізичної особи [PERSON] . Окрім цього, відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТЬ» у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Клієнтом з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) на рахунок Клієнта. Проте, у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів відповідачу відповідно до вимог ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак, вважають, що позивач не довів, що відповідачу надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених договором №27405-02/2024. У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Окрім того відповідач вважає, що наведений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є необґрунтованим й безпідставним, зважаючи на відсутність відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти відповідачу в кредит. Щодо вимог за договором надання коштів у кредит №8524461 зазначає, що право нараховувати відсотків та пені за користування кредитом припинилося у кредитора зі сплавом строку надання кредиту так і дії договору 26.10.2024 (строк кредитування та дії договору 20 днів, пункти Договору 2.2.2), тому починаючи із зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №295/7309/21 (провадження №61-10115св22, постанова від 05.07.2023), у справі №723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19, постанова від 23.10.2019), у справі № 444/9519/12 (провадження № 14 10цс18, постанова від 28.03.2018 року), у справі №310/11534/13-ц (провадження №14 154 цс 18, постанова від 04.07.2018), у справі № 473/995/18 (постанова від 10.08.2021): «… право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки». Таким чином, після настання строку повернення позики позикодавець мав право на стягнення з позичальника тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, оскільки проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Умови договору не містять положень про можливість стягнення з кредитора пені, більше того взагалі матеріали справи не містять розрахунку, щодо нарахування такої пені. Вказує, що за вимогами позивача було сплачено йому відповідачем 11600 грн., за вищевказаним договором надання коштів у кредит №8524461, що підтверджується квитанцією від 27.06.2025. Враховуючи викладене, вважає вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 19200 грн. за договором надання коштів у кредит №8524461, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо вимог за договором позики №79414846 вказує, що стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як убачається із матеріалів справи кредитний договір позики №79414846, не містить електронного підпису фізичної особи [PERSON] . У матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази надання (перерахування) коштів відповідачу у сумі 5000 грн., згідно договору, відповідно до вимог ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак, вважають, що позивач не довів, що відповідачу надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених договором №79414846. У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Окрім того відповідач вважає, що наведений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є необґрунтованим й безпідставним, зважаючи на відсутність відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Варто відзначити і те, що безпідставною є сума заборгованості за відсотками, адже не взагалі не зрозуміло на підставі яких умов договору та яким чином позивачем обрахована дана сума. Враховуючи викладене, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 16412,50 грн. за договором позики №79414846, є безпідставними та не підлягають задоволенню (а.с.84-86). 15 липня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказує, що детально ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що укладений дистанційно, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором) за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності), який відповідач використала для підтвердження підписання кредитного договору. Детальний порядок укладення кредитного договору передбачено кредитними договорами. Укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС первісного кредитора, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки первісним кредитором правильності введення коду, направленого первісним кредитором на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС первісного кредитора. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються позичальником використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в особистому кабінеті в ІТС первісного кредитора визнаються вчиненими позичальником. При заповненні форм заявки позичальнику необхідно внести всі обов`язкові дані, включаючи ПІБ, ІНН, адресу, суму бажаного кредиту, реквізити банківської картки, номер мобільного телефону та ін. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система первісного кредитора здійснює реєстрацію заявника на сайті первісного кредитора і формує особистий кабінет позичальника. Приймаючи заявку до розгляду, первісний кредитор не приймає на себе зобов`язання надати кредит. У разі прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, первісний кредитор робить позичальнику в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, який містить усі істотні умови. Позичальник може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності позичальника прийняти пропозицію (оферту), позичальник натискає кнопку згоди, після чого позичальнику надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Позичальник має ввести у відповідне поле. У момент введення коду на сайті первісного кредитора позичальник направляє первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду кредитний договір вважається підписаним. Тобто, для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Зазначає, що саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зауважує, що для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті первісного кредитора позичальником власноруч. Тому, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Вважає, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості відповідно до умов кредитного договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником при реєстрації на сайті первісного кредитора вказує, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею, а тому, позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024). Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитного договору не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично відповідач не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу. У відповідності до умов Договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний позичальником, та детальних розрахунків заборгованості по кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються первісним кредитором за окремим запитом позивача. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів Позичальнику за кредитним договором. Станом на 14 липня 2025 року позивачем отримано часткову відповідь на запит від первісного кредитора, в тому числі отримано додаткові докази, тому позивач просить суд поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи: розрахунок заборгованості до договору 27405-02/2024; інформаційна довідка 27405-02/2024; розрахунок заборгованості до договору 79414846; надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Також зазначає, що перерахування коштів на платіжні карти відповідача за кредитним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від первісного кредитора загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. З метою забезпечення найвищого рівня безпеки проведення платежів PCI DSS, технологія карткових рахунків побудована таким чином, що в платіжних системах міститься лише перші шість та останні чотири цифри номера карти. Інформацію про повний номер платіжної карти мають банки-емітенти платіжних карток (з параметрами: Номер картки). Для цього необхідно надати відомості про транзакції, які містяться в інформаційній довідці/листі/квитанції наданого платіжним сервісом. За наданими параметрами Банк-емітент платіжної картки зможе повністю ідентифікувати отримувача. Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88. У п. 2.1 зазначеного Положення вказано, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Згідно п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, первісним кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Зазначає, що надані додаткові розрахунки заборгованості за кредитним договором є складеними первісним кредитором, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. Щодо переходу прав вимоги вказує, що відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Окрім цього, вказує, що Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. З метою надання вичерпної інформації по справі, позивач просить суд долучити до матеріалів справи: витяг з реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024; платіжну інструкцію до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024; витяг з реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжну інструкцію до додаткової угоди 48 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; витяг з реєстру боржників №30 від 19.08.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжну інструкцію до додаткової угоди 34 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; додаткову угоду 7. Враховуючи те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано виксерокопіювання (витяг) з реєстру боржників, що містить лише дані відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). Вважає, що договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача. Щодо переходу майбутнього права вимоги, звертає увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення договору факторингу. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19200 грн. Відповідно до реєстру боржників №30 від 19.08.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16412.5 грн. Підписанням реєстру боржників сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром боржників. Відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 до договору факторингу (далі додаткова угода), сторони домовились викласти пункт 9.1. договору в наступній редакції: «даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік». Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору. Тобто договір факторингу був діючий на момент відступлення права вимоги до Відповідача та є діючим на даний момент, а тому перехід прав вимоги за кредитним договором відбувся відповідно до діючого договору факторингу, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Тому вважає, що позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно відповідачки, а тому твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Крім цього наголошує на тому, що договір, укладений між відповідачем та первісними кредиторами, Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані силу ст. 204 ЦК України Крім цьому, повідомляє, що станом 14 липня 2025 року відповідач добровільно сплатив платежі у повному обсязі на погашення заборгованості за договором позики № 8524461 від 07 жовтня 2024 року. Тому, просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідачки суму заборгованості: за кредитним договором № 27405-02/2024 в розмірі 45750 грн., з яких: 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 30750 грн сума заборгованості за процентами; за договором позики № 79414846 в розмірі 16412,50 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 11412,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 62162,50 грн, а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Представник позивача просить: прийняти до розгляду та долучити до матеріалів цивільної справи відповідь на відзив; розгляд справи проводити за відсутності представника позивача; позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі; стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості: за кредитним договором № 27405-02/2024 в розмірі 45750 грн., з яких: 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 30750 грн сума заборгованості за процентами; за договором позики № 79414846 в розмірі 16412,50 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 11412,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 62162,50 грн, а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати (а.с.95-104). Представник позивача в судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви представник позивача вказує, що в разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.6 на звороті 7). При цьому, у відповіді на відзив представник позивач просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі (а.с.103 на звороті). Представник відповідачки в судове засідання не з`явився. 14 жовтня 2025 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи призначений на 14 жовтня 2025 року провести у його відсутність. Проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених відзиві (а.с.137). Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Судом встановлено, що 16 лютого 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту №27405-02/2024, який підписано електронним підписом позичальника. Сума кредиту становить 15000 грн, строком на 120 днів. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 14 червня 2024 року. Процентна ставка становить 2,50% в день. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-75хх-хххх-4624 протягом одного робочого дня прийняття рішення про видачу кредиту. З метою отримання кредиту відповідачка вказала реквізити платіжної картки, свої анкетні та паспортні дані, та ідентифікаційний код (а.с.9-12). Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, відповідачка 16 лютого 2024 року ознайомилася з умовами кредитування (а.с.13-14). Згідно з копією повідомлення №3466_250130191226 від 30 січня 2025 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було успішно прийнято платежі на користь AVANSCREDTLLC: 16 лютого 2024 року о 19:40:10 на суму 15000 грн, маска картка [NUMBER] (а.с.15). 19 вересня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.16-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19 вересня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки, а саме за кредитним договором №27405-02/2024 в сумі 45750 грн, з яких: 15000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 30750 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.20). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №27405-02/2024 від 16 лютого 2024 року за період з 16 лютого 2024 року по 19 вересня 2024 року, наданим позивачем, загальна заборгованість відповідача становить 45750 грн, з яких: 15000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 30750 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.21-22). 18\~березня 2024\~року між\~ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79414846, який підписаний у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцеві плату(проценти) від суми позики. Сума позики становить 5000 грн, строк позики становить 15 днів. Дата надання позики 18 березня 2024 року, дата повернення позики 01 квітня 2024 року. Денна процентна ставка/день 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70%. З метою отримання позики відповідачка вказала номер електронного платіжного засобу [NUMBER] , свої анкетні та паспортні дані, та ідентифікаційний код (а.с.44-47). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 9.1. договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди №7 від 13 червня 2022 року, даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-кому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна зі сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік. При цьому, додатковою угодою №34 до договору факторингу, сторони погодили загальні суми прав вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників, зокрема реєстру боржників №30 (а.с.35-37, 39, 48-49). Відповідно до витягу з реєстру боржників №30 від 19 серпня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 16412,50 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 11412,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.50). Згідно з розрахунками заборгованості за договором позики №79414846 від 18 березня 2024 року, наданими позивачем, загальна заборгованість відповідачки становить 16412,50 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 11412,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.51, 120-125). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору та договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов вищевказаних Договорів факторингу та відповідно до вимог ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитними договорами та договором позики відбулася заміна кредиторів, а ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» набуло статусу нового кредитора. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним\~з моменту\~передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,\~який посвідчує\~передання йому\~позикодавцем визначеної\~грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачкою порушено умови договорів в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором позики, грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернула, відповідачка не заявляла вимог з приводу оспорювання договору, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості. За приписами частин 3, 6, 7, 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Суд зауважує, що кредитний договір та договір позики містять прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, РНОКПП, паспортні дані, адресу, мобільний телефон та банківський рахунок, а також підписи у формі алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджує факт укладення Договору між первинним кредитором та відповідачкою і спростовує посилання представника відповідачки. Натомість відповідачка, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів, доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у Договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Відповідачка не позбавлена була можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. При цьому, суд зауважує, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами була відповідачкою погоджена, а виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19). Відповідно до\~статей 12,\~76-81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобов`язана за\~допомогою належних\~та допустимих\~доказів довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається,\~як на\~підставу своїх\~вимог та\~заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, судом установлено факт не виконання відповідачкою узятих зобов`язань за кредитним договором та договором позики, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договорів, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту. Таким чином, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №27405-02/2024 у розмірі 45750 грн та договором позики № 79414846 у розмірі 16412,50 грн, а всього 62162,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2313,39 грн.

Outcome: partial