Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив [PERSON] на його користь заборгованість за договором № 7812154 від 21.04.2024 у загальному розмірі 82 500 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 25 000 грн.; заборгованість за відсотками становить 45 000 грн.; заборгованість за пенею становить 12500 грн., а також стягнути з [PERSON] судовий збір 2\~422, 40 грн та 6\~000 грн витрат на профемійну правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач покликався на такі обставини. 21.04.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (ТОРГОВА МАРКА «Creditplus») та [PERSON] укладено договір № 7812154 про надання споживчого кредиту (далі- кредитний договір) за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства. Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 25000 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 27.11.2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Creditplus™) відповідно до чинного законодавства України, укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 82\~500 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 25 000 грн.; - заборгованість за відсотками становить 45 000грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; - заборгованість за пенею становить 12 500грн. Постановленою 01.07.2025 ухвалою відкрите провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду і призначений її судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] \~через свого\~представника [PERSON] \~подала до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просила позові\~вимоги ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~задовольнити частково,\~а саме,\~зменшити відсотки\~за користування\~кредитом,\~відмовити у\~стягненні пені.\~Зменшити заявлений\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~розмір витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~до 2\~000\~грн.\~Покликалась на\~те,\~що у\~ пункті\~1.5.1.\~Кредитного договору\~зазначено,\~шо стандартна\~процентна ставка\~становить 1,50%\~в день\~та застосовується\~у межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.1.4\~цього Договору.\~Відповідачці нараховувалися\~відсотки понад\~1%\~в день,\~а саме:\~1,50\~%\~в день.\~Отже нарахування\~відсотків здійснювалося\~всупереч норм\~діючого на\~момент укладення\~кредитного договору\~законодавству. Відсутні підстави для стягнення неустойки під час дії воєнного стану, а тому у задоволенні позову в частині стягнення пені прошу відмовити. Відповідачем було подано відповідь на відзив, в якому він просив задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача, покликаючись на те, що всі умови щодо процентів за користування кредитом були розкриті до укладення договору (п. 1.5.1, 1.81.11), встановлені договором у фіксованому розмірі, не змінювались в односторонньому порядку, нараховані відповідно до чинного законодавства та методики НБУ, застосовані у розмірі 1,5% на день, оскільки відповідач не виконав умови для отримання знижки. Відповідач не надала доказів, які б свідчили: про наявність обставин непереборної сили (форс-мажору); про наявність сертифіката ТПП про такі обставини; про неможливість виконання зобов`язання саме з об`єктивних, юридично значущих причин. Таким чином, жодних правових підстав для звільнення від пені немає. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами повідомлена належним чином. За таких обставин суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, як передбачено ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази та інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 21.04.2024 між ТОВ «АВЕНТУС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7812154. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С3784 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п. 10 кредитного договору. Кредит в сумі 25 000 надавався строком на 360 днів (п. 1.3., 1.4. кредитного договору). Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.п. 2.4. п. 2 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі «Правила») (п.п. 9.8 кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка є додатком № 1 до кредитного договору, сторони визначили загальну вартість кредиту. 21.04.2024 о 10:32 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було перераховано відповідачу 25\~000 грн. 27.11.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 82 500 грн., з яких : - \~ \~ \~ \~ 25 000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; - 45 000 грн. - сума заборгованості за відсотками; 12 500 грн - сума заборгованості за пенею. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством, за договором факторингу від 27.11.2024 року № 27.11/24-Ф. За приписами ч. 1, 2\~ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За правилом частини першої\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1\~ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала зобов`язання, вона не повернула ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а в подальшому позивачу тіло кредиту в розмірі 25 000 грн., то з неї на користь позивача необхідно стягнути 25 000 грн. заборгованості за тілом кредиту. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, яка складає 45 000 грн., то умовами договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту (п.1.5.1. кредитного договору). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти нараховувались за період з 21.04.2024 по 19.08.2024 року. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6, п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»(пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Враховуючи викладені обставини, а також те, що позивачем нараховано відсотки по 19.08.2024 року, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, яка складає 45 000 грн. Також позивач просив стягнути 12 500 грн - суму заборгованості за пенею. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX в Україні введений воєнний стан який триває до нині, тому в частині стягнення пені необхідно відмовити. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу ст. 137 ЦПК України вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу мають стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копії договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М., акта № 7812154 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31 березня 2025 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідачем було заявлене клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 2\~000 грн. Суд, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг,

Outcome: partial