Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.09.2024 між ним та відповідачкою було укладено договір про надання кредиту №510195-КС-001, у зв`язку з чим відповідачка отримала кредит у розмірі 24000,00 грн строком на 24 тижні під 0,7 відсотка в день (фіксована процентна ставка), передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, видавши відповідачу кредит, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатив, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідача заборгованість\~\~за договором в розмірі 69192.00 грн,\~яка складається з наступного: 24000.00 грн заборгованість по тілу кредиту; 28392,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 12000,00 грн заборгованість по штрафам; 4800,00 грн заборгованість за комісією, та судові витрати по справі. Представником відповідача адвокатом Сікорською І.С. через систему «Електронний суд» подано відзив, у якому просили відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що позивачем не доведено, що анкета клієнта заповнена саме відповідачем і як наслідок приналежності йому номера телефону та номеру банківської картки, зазначених позивачем. В матеріалах справи наявний документ, виданий позивачем, під назвою «Візуальна форма послідовності дій клієнта» в якому відображено послідовність дій відповідача та позивача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача стосовно укладення кредитного договору. Надана позивачем «Візуальна форма послідовності дій клієнта» складена та підписана ним одноособово, тому в розумінні положень чинного законодавства України не може бути належним та достовірним доказом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) щодо укладення договору про надання кредиту № 510195-КС-001 на умовах, визначених офертою. Позивач також стверджує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Належність відповідачу банківської картки, на яку перераховувались кредитні кошти не підтверджується належними та допустимими доказами. Будь-яких належних та достовірних доказів перерахування відповідачу грошових коштів у зазначеному позивачем розмірі не доведено жодним доказом. Крім того, мторонами у графіку чітко визначено строки повернення кредитних коштів із відповідним частковим зменшенням суми кредиту, а тому банк фактично втратив можливість нарахування процентів на залишок заборгованості по кредиту, що виходить за строк кредитування, погоджений сторонами у графіку. Відсутність у кредитодавця доказів приналежності розрахункового рахунку/банківської картки позичальника, на який/яку здійснювалась видача кредиту ставить під сумнів факт укладення такого договору та видачі кредиту. Позивачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якому спростовують твердження представника відповідача, наведені у відзиві, а також наводять додаткові обґрунтування отримання відповідачем кредиту в розмірі, передбаченому кредитним договором, який було підписано відповідачем, а також перерахування кредитних коштів на банківську картку, належну відповідачу. Сторони в судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи без участі їх представників за наявними у справі матеріалами з урахуванням викладених сторонами у заявах по суті справи позицій. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Відповідно до договору про надання кредиту №510195-КС-001 від 23.09.2024 та паспорту споживчого кредиту відповідачка отримала кредит у розмірі 24000,00 грн терміном 24 тижні під 0,7 відсотки в день (фіксована процентна ставка) та комісією за видачу кредиту в розмірі 4800,00 грн, дата повернення 10.03.2025. Договір підписано електронним підписом (UА3327 паспорт споживчого кредиту, UА1350 - договір про надання кредиту №510195-КС-001). Відповідно до наданих АТ «Унівесалбанк» на виконання ухвали суду доказів встановлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну карту № [NUMBER] та відкрито банківський рахунок. Відповідно до виписки по вказаному рахунку 23.09.2024 о 19:01 годин на картку № [NUMBER] було зараховано 24000,00 грн, що відповідає номеру карти, даті й сумі, вказаної у підтвердженні щодо здійснення переказу коштів від ТОВ «ПрофітГід». Тобто, позивачем умови договору виконано та надано позивачці кредит на обумовлених сторонами умовах щодо строковості, поворотності, платності. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачка отриманий нею кредит вчасно не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість, в розмірі 69192.00 грн,\~яка складається з наступного: 24000.00 грн заборгованість по тілу кредиту; 28392,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 12000,00 грн заборгованість по штрафам; 4800,00 грн заборгованість за комісією. Вказана заборгованість розрахована з 23.09.2024 по 10.03.2025, що відповідає строку кредитування, визначеного сторонами в договорі. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої\~ ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведено, що відповідачкою було підписано кредитний договір №510195-КС-001 від 23.09.2024 відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», останньою було отримано кредитні кошти в розмірі визначеному в договорі 24000,00 грн, проте не виконано умови договору щодо обов`язку сплатити кредит та передбачені договором проценти та комісію за видачу кредиту. Слід зауважити, що підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Крім того, матеріалами справи достовірно доведено, що відповідачка отримувала кредитні кошти на свою банківську картку. Вказане повністю спростовує доводи представника відповідача з цього приводу, викладені у відзиві Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінеті пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Отже, суд зазначає, що у відповідачки наявна заборгованість перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 24000,00 грн та нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 28392,00 грн, нараховані у передбачений договором строк кредитування, що підтверджено належними та допустимими доказами, та підлягають стягненню відповідно до ст. 1048, 1050 ЦК України. Щодо нарахованих позивачем комісії та штрафу. Позивачем, з урахування невиконання відповідачкою обов`язків за договором №510195-КС-001 від 23.09.2024, було нараховано передбачені договором комісію за надання кредиту в розмірі 4800,00 грн (п. 2.5 Договору) та штраф в розмірі 12000.00 грн (п 7.5. та 7.6. Договору). При укладенні договору сторони визначили фіксовану комісію за надання кредиту в розмірі 4800,00 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату його видачі. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) кредитного договору. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: - доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, зокрема й пов`язані з наданням кредиту; - інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Отже, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Відповідно, встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідачка, у даному випадку, уклавши кредитний договір погодилася сплатити визначену сторонами комісію за надання кредиту, і відповідно викладені представником відповідача обґрунтування щодо неправомірності нарахування комісії у відзиві не заслуговують уваги. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану",розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Отже нарахована позивачем заборгованість по штрафу в розмірі 12000,00 грн не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем як у позові, так і у відповіді на відзив неодноразово наголошувалося, що ним не нараховувалося та не просять суд стягнути з відповідача жодну пеню чи штрафи, що в свою чергу не узгоджується з описовою та прохальною частиною позову щодо складової сукупної заборгованості. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилалися сторони, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути заборгованість в розмірі 57192,00 грн, яка складається з 24000.00 грн заборгованість по тілу кредиту; 28392,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; та 4800,00 грн заборгованість за комісією. У стягненні заборгованості по штрафам слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.\~4,\~5,\~12,\~13,\~89,\~141,\~197,\~259,\~263-265,\~280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial