Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Представник позивача АТ «Сенс Банк» - Лойфер А.О. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в сумі 396281,12 грн, судовий збір у розмірі 4755,37 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31708,06 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 26 жовтня 2023 року [PERSON] уклала з АТ «Сенс Банк» угоду про надання споживчого кредиту №507000304. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами договору передбачено: тип кредиту - кредит готівкою, сума кредиту - 384114,82 грн, процентна ставка - 4,99 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредитування - 120 місяців, дата повернення кредиту - 26.10.2033 року. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, загальна сума заборгованості за договором становить 396 281,12 грн, з яких 373 153,10 грн заборгованість по тілу кредиту, 18159,36 грн заборгованість по відсотках, 4968,66 грн - заборгованість по комісії. Покликаючись на вищезазначене, просить позов задовольнити. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2025 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 22 квітня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, разом із позовною заявою в новій редакції, в якій відповідачем зазначено [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в яковій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 26 жовтня 2023 року [PERSON] уклала з АТ «Сенс Банк» угоду про надання споживчого кредиту №507000304. Відповідно до кредитного договору, сума кредиту становить 384114,82 грн, процентна ставка 4,99% річних, тип ставки фіксована, строк кредиту 120 міс, комісійна винагорода за обслуговування кредиту щомісячно: за період з 1 по 12 місяць користування кредитом - 0,10% від суми кредиту; за період з 13 по 24 місяць користування кредитом - 1,00% від суми кредиту; за період з 25 по 120 місяць користування кредитом - 1,50% від суми кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 листопада 2024 року становить 396 281,12 грн, з яких 373 281,10 грн заборгованість по тілу кредиту, 18159,36 грн заборгованість по відсотках, 4968,66 грн - заборгованість по комісії. Як передбачено п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Розрахунок суми заборгованості відповідача за кредитним договором, наданий суду і відповідає вимогам закону, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інші розрахунки, які би спростовували нарахування позивача. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитним договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. З урахуванням цього, неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №507000304 від 26 жовтня 2023 року в розмірі 396 281,12 грн, з яких: 373153,10 грн - заборгованість по тілу кредиту; 18159,36 грн - заборгованість по відсотках, 4968,66 заборгованість по комісії. Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст.1 Закону України « Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження позивачем понесених судових витрат, до суду надано копію договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, укладеним між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс». Відповідно до п.3.1 договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, за подання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375 грн; - за отримання рішення суду - 225 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. З метою розрахунку винагороди, Сторони встановили наступний порядок обміну документами: Щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, Замовник Виконавцю звіт про результати погашеної Заборгованості Боржників, що надійшли на рахунки Замовника згідно з формою, викладеною в Додатку № 4, в порядку Розділу 12 цього Договору. У випадку виникнення зауважень Замовник та Виконавець зобов?язані їх врегулювати протягом 2 (двох) робочих днів (пункт 3.3.1. договору). На підставі отриманого Звіту про результати погашеної Заборгованості Боржників Виконавець протягом 3 (трьох) робочих днів надає Замовнику підписані та завірені печаткою Виконавця (в разі наявності) 2 (два) екземпляри Акта прийому-передачі наданих послуг згідно форми Додатку №5 та рахунки-фактури на оплату наданих послуг за цим Договором на паперових носіях під розпис або надсилає Замовнику в електронному вигляді через сервіс електронного документообігу згідно умов Розділу 12 цього Договору. За змістом статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ураховуючи те, що позивачем не надано доказів розміру понесених витрат на правничу допомогу, у тому числі актів виконаних робіт, передбачених розділом 3 договору про надання послуг №1006, суд позбавлений можливості перевірити дійсність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 31708 грн. До того ж, з договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року неможливо встановити, що правова допомога надається саме в справі про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомого у розмірі 31708,06 грн немає. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4755,37 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved