Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] за кредитним договором №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року в розмірі 221101,09 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.04.2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором кредиту та страхування виконало у повному обсязі, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 123218,00 грн. на рахунок відповідача. В подальшому відповідач не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення заборгованості. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») укладено Договір факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними Договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі за даним Договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором (станом на дату відступлення прав вимоги) складає: 221101,09 грн.\~Позичальник на\~користь нового\~кредитора жодних\~платежів станом\~на дату\~подачі позовної\~заяви не\~здійснював.\~Таким чином\~станом на\~дату складання\~позовної заяви заборгованість відповідача за Договором №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року становить 221101,09 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 121421,90 грн.; заборгованість по відсотках 27013,58 грн., заборгованість за комісіями 72665,61 грн. Посилаючись на вказані обставини та не виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача\~при зверненні\~до суду\~з позовною\~заявою подав\~клопотання,\~відповідно якого\~просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечив. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 28.08.2025 та 14.10.2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень особисто під підпис відповідачу. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечив представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно ст. ст.12,\~13,\~81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі, встановив наступні факти, обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 26.02.2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року, який підписано сторонами цієї угоди (відповідачем власноручно). Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту з АТ «Ідея Банк» і договору страхування з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування Життя». Пунктами 1.1 - 1.4 договору визначено, що товариство надає клієнту кредит в розмірі 123218,00 грн., строком на 36 місяців, відсоткова ставка 10 % річних (змінювана). Згідно п. 1.6 договору дата повернення кредиту 26.02.2024 року. Відповідно до п. 1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 117350,48 грн. на рахунок [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 5867,52 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Змінювана процентна ставка згідно п. 1.3, 1.8 договору, визначається як змінювана в розмірі 10% (становить 9,5% збільшена на маржу банку в розмірі 0,5 %). Пунктом 8 договору визначено, що договір набуває чинності: в частині споживчого кредиту з моменту списання коштів з позичкового рахунку для виконання п. 1.7. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 26.02.2021 року виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20). Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до\~Закону України «Про споживче кредитування». Судом також враховується, що зазначена в паспорті споживчого кредиту інформація, зберігає чинність та є актуальною до 26.02.2026 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року, станом на 25.07.2023 року загальна заборгованість становить 221101,09 грн., з яких: заборгованість за основним боргом\~121421,90 грн.; заборгованість по відсотках\~27013,58 грн., заборгованість за комісіями 72665,61 грн. Позивачем на підтвердження обґрунтування позову, окрім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку [PERSON] за період з 26.02.2021 по 25.07.2023, яка має статус первинного документа. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») укладено Договір факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними Договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, в тому числі було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] за договором №А03.00410.007645990 від 26.02.2021 року, що підтверджується копією вищевказаного Договору разом з додатками до нього та витягом з реєстру боржників №1 відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги щодо відповідача на загальну суму 221101,09 грн., яку позивач і просить стягнути на свою користь з відповідача. Зміна назви з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс» підтверджується копією рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024, яке наявне при матеріалах справи. Позивачем до матеріалів справи надано виписку від 26.02.2021 року за відкритим на підставі угоди рахунком [PERSON] - IBAN [NUMBER] , в якій відображені надані транші та інші фінансові операції. Виписка з карткового рахунку відповідача вказує, що отриманою карткою відповідач користувався, грошові кошти використовував в межах розміру встановленого на карту ліміту, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу. Відповідно до\~Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014 р. "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Таким чином, доказом фактів встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. З наданої позивачем Довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість в загальному розмірі 221101,09 грн., з яких: заборгованість за основним боргом\~121421,90 грн.; заборгованість по відсотках\~27013,58 грн., заборгованість за комісіями 72665,61 грн. Отже, всупереч умов кредитного договору відповідач суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути загальну суму заборгованості у розмірі 221101,09 грн. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, що складається з суми основної заборгованості та відсотків за користування кредитом. Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~634,\~638 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1\~ст.1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 611 ЦК України\~регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.ч.1 - 2\~ст. 1056 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 599 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зваживши у сукупності подані позивачем докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача. Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за вищевказаною та відсотків за користування кредитними коштами. Згідно з ч.ч. 1,3\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 72665,61 грн. Згідно п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua». У додатку № 1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,05 %, середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п.5 починаючи з 0% в перший місяць із зменшенням щомісячно на 3,718% до 2182%. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набув чинності Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим в Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №\~496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі №\~202/5330/19\~зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року в справі №\~755/11636/21\~(провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року в справі №\~168/349/20\~(провадження № 61-2223св21), від 16 листопада 2022 року у справі №\~755/9486/21\~(провадження № 61-5581св22), які підтримала Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №\~204/224/21\~(провадження № 61-4202сво22). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачу [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, яка за законом повинна надаватись безоплатно, а умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 1,85 % від початкової суми кредиту є нікчемними в силу закону. За вказаних обставин вимоги банку про стягнення з [PERSON] 72665,61 грн. у якості плати за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного та аналізуючи надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами, підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів, здійснення ним витратних операцій за рахунок коштів банку, а також часткової сплати заборгованості. Та обставина, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, останнім не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів, що він повернув кредитні кошти банку. Таким, чином, встановивши обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача в розмірі 123218,00 грн., натомість відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим, має заборгованість у сумі 148435,48 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~121421,90 грн.; заборгованість по відсотках\~27013,58 грн., беручи до уваги, що відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають задоволенню частково. Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2653,21 грн. у відповідності до ч.3 ст.4\~Закону України\~«Про судовий збір». Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України,\~якими,\~крім іншого,\~передбачено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~на підставі\~чого,\~враховуючи що\~позов задоволено\~частково,\~суд дійшов\~висновку,\~що з\~відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1781,22 грн. (2653,21х148435,48/221101,09). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial