Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі-позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованістьб за договором № 496451-КС-001 від 15.04.2024 року в розмірі 28460,40 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що між ТОВ «Бізнес Позика» (ТОВ «Бізпозика») та [PERSON] укладено договір № 496451-КС-001 від 15.04.2024 року, яким надано кредит в розмірі 10000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка становить 28460,40 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав свого обов`язку з повернення кредитних коштів у визначені договором строки, позивач просить стягнути з нього на свою корить вказаний розмір заборгованості, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 26.09.2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого вона просить задовольнити позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» частково з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Пунктом 6-1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені\~частиною четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені\~частиною другою\~статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. [PERSON] частково погоджується з позовними вимогами ТОВ «Бізнес Позика», а саме виплатити позивачу розмір тіла кредиту та має намір його повернути. Просить врахувати, що суму 2630,00 грн. нею було сплачено на користь Позивача, що підтверджується квитанцією про номер транзакції 41446-45684-43623 від 30.04.2024 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, від яких Верховний Суд не відступав та здійснив посилання у постанові від 15.03.2023 р. в справі № 300/438/18. З урахуванням вищезазначеного, оскільки Позивач неправомірно вимагає стягнення заборгованості за відсотками з Відповідача, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками слід відмовити. 23.09.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої позивач не \~ \~ \~ \~погоджується із доводами та запереченнями, викладеними стороною Відповідача у Відзиві на позовну \~ \~ \~ \~ заяву з огляду на наступне. Щодо \~ \~ \~ \~правової позиції сторони Відповідача: Звертаємо увагу суду, що у Відзиві на позовну заяву сторона Відповідача не заперечує наступних юридичних фактів: - Укладення \~ \~ \~ \~ Кредитного договору з Позивачем; - Отримання кредитних \~ \~ \~ \~коштів за Кредитним договором; - Здійснення платежів за Кредитним договором; - Наявність заборгованості за Кредитним договором. Щодо \~ \~ \~ \~стягнення процентів за Кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру, то позивач зазначає, що нормативно-правове \~ \~ \~ \~обґрунтування обов`язку позичальника сплатити проценти за користування кредитом \~ \~ \~ \~відповідно до норм Цивільного кодексу України регламентується положеннями ст. 1046, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України Щодо \~ \~ \~ \~вимоги про повне дострокове повернення \~ \~ \~ \~кредиту, позивач вказує, що повідомлення-вимога про повне дострокове повернення кредиту не була необхідною. Позивач не направляв Відповідачу жодну повідомлення-вимогу про повне дострокове повернення кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та \~ \~ \~ \~не звертався до суду з позовною заявою \~ \~ \~ \~про повне дострокове повернення кредиту. Також позивач звертає увагу суду на наступне: 1)Кредитодавець жодним \~ \~ \~ \~чином не обмежував час на ознайомлення \~ \~ \~ \~Позичальника з умовами Кредитного договору та Правилами; 2)Позичальник добровільно погодився з умовами \~ \~ \~ \~Кредитного \~ \~ \~ \~договору та \~ \~ \~ \~погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який \~ \~ \~ \~встановлений у статті \~ \~ \~ \~ 627 ЦК України). \~ \~ \~ \~ Якби Позичальника не \~ \~ \~ \~влаштовували умови Кредитного договору, він міг його просто не укладати; 3)Протягом строку дії Кредитного договору \~ \~ \~ \~ та/або після його закінчення Позичальник не звернувся із заявою про розірвання Кредитного договору \~ \~ \~ \~та/або визнання Кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. Всі істотні \~ \~ \~ \~умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за \~ \~ \~ \~надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, \~ \~ \~ \~ графік платежів за кредитним договором тощо встановлені НЕ у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за \~ \~ \~ \~споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними \~ \~ \~ \~повідомленнями, \~ \~ \~ \~підписаний \~ \~ \~ \~у порядку, визначеному статтею 12 Законом України \~ \~ \~ \~«Про \~ \~ \~ \~електронну \~ \~ \~ \~комерцію». Позивач \~ \~ \~ \~за Кредитним договором: 1)Не нараховував та не заявляв до стягнення \~ \~ \~ \~ у позовних \~ \~ \~ \~вимогах жодну неустойку відповідно до ст. 549 ЦКУ (у вигляді пені чи штрафів); 2)Не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних \~ \~ \~ \~вимогах жодну форму відповідальності \~ \~ \~ \~за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦКУ (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми); 3)Не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору (як вбачається з розрахунку заборгованості, \~ \~ \~ \~розмір заборгованості Позичальника \~ \~ \~ \~ після останнього дня строку дії кредитного договору не змінювався, тобто жодних процентів після закінчення \~ \~ \~ \~строку дії кредитного договору не нараховувалися. 4)Оскільки розрахунок заборгованості у ТОВ «Бізнес Позика» формується \~ \~ \~ \~ автоматично у відповідній програмі, ця програма \~ \~ \~ \~«протягнула» дати після закінчення \~ \~ \~ \~строку дії Кредитного \~ \~ \~ \~ договору до дати \~ \~ \~ \~створення цього розрахунку заборгованості). До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. На початку розрахунку заборгованості зазначено ПІБ позичальника, номер кредитного договору, дата \~ \~ \~ \~надання кредиту, \~ \~ \~ \~сума \~ \~ \~ \~наданого кредиту, \~ \~ \~ \~ відсоткова ставка користування кредитом, валюта кредиту, дата розрахунку \~ \~ \~ \~ заборгованості. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору термін дії договору до 05.08.2024. \~ \~ \~ \~ Як \~ \~ \~ \~вбачається з розрахунку заборгованості, сума заборгованості \~ \~ \~ \~ Відповідача за Кредитним договором після 05.08.2024 \~ \~ \~ \~припинила змінюватися, у зв`язку із закінченням строку дії Кредитного договору. Позивач вважає, що не слід \~ \~ \~ \~ототожнювати проценти, які нараховуються протягом \~ \~ \~ \~строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними \~ \~ \~ \~коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (статті 1048 та 1056-1 ЦК України) \~ \~ \~ \~та проценти, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, \~ \~ \~ \~тобто \~ \~ \~ \~у випадку, коли сума кредиту \~ \~ \~ \~за Кредитним договором не повертається \~ \~ \~ \~Позичальником у визначений \~ \~ \~ \~ним строк (частина друга статті 625 ЦК України). ТОВ «Бізнес Позика» просило суд стягнути з Відповідача \~ \~ \~ \~ лише заборгованість по тілу, процентам, та комісії \~ \~ \~ \~ за надання кредиту, які \~ \~ \~ \~були нараховані відповідно до умов Кредитного договору. Кредитним договором встановлюється \~ \~ \~ \~орієнтований графік платежів \~ \~ \~ \~за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за \~ \~ \~ \~ Кредитним договором згідно встановленого \~ \~ \~ \~ графіку платежів \~ \~ \~ \~без порушень, йому дійсно потрібно \~ \~ \~ \~ сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. Однак порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на \~ \~ \~ \~залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за \~ \~ \~ \~фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Тобто якщо позичальник не здійснив платіж (платежі) за графіком або здійснив його (їх) у меншому розмірі, ніж передбачено графіком, це закономірно призводить до нарахування процентів у більшому розмірі, тому що як вже було зазначено вище, проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості (тобто порушення Позичальником графіку платежів \~ \~ \~ \~ призводить до подорожчання \~ \~ \~ \~загальної вартості кредиту). Відповідно, для спростування позовних вимог Позивача, \~ \~ \~ \~сторона Відповідача мала б надати суду докази здійснення всіх платежів за кредитним договором у розмірі та строк, відповідно до встановленого у п. \~ \~ \~ \~3.2.3. \~ \~ \~ \~кредитного \~ \~ \~ \~договору графіку платежів, однак сторона Відповідача \~ \~ \~ \~таких \~ \~ \~ \~доказів суду не надала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, мається клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 15 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 496451-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», шляхом направлення відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір № 496451-КС-001 про надання кредиту, яку 15.04.2025 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 496451-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. В підтвердження укладення вказаного договору позивач надав: візуальну форму послідовності дій Клієнта, договір, паспорт споживчого кредиту, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 496451-КС-001 про надання кредиту, пропозицію укласти договір № 496451-КС-001, анкету клієнта та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» . Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10000 грн., термін дії договору до 05.08.2024 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 21040,00 грн. Відповідно до п. 2.1 кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. (десять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила). Сторонами в пункті 3.2.2 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі \~10000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 496451-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 496451-КС-001, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Доказів про виконання відповідачем надалі своїх зобов`язань матеріали справи не містять. На підтвердження надання кредиту на підставі кредитного договору № 496451-КС-001та наявності заборгованості ТОВ «Бізнес Позика» надало детальний розрахунок заборгованості, в якому вказані нарахування кредитних коштів, відсотки (по дату закінчення договору), комісії та суми сплачених/повернутих коштів, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 28460,40 грн. Відповідно до частини першоїстатті 203ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Разом з тим, як вбачається із з договору № 496451-КС-001 від 15.04.2024 року та графіку платежів, сторони обумовили строк кредиту: 16 тижнів. Дата повернення кредиту: 05.08.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 21 040,00 грн. Загальні витрати за Кредитом: 11 040,00 грн. Відповідно до ч. 4\~ст.\~42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Відповідно до статей 11,18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1\~ст. 637 ЦК Українитлумачення умов договору здійснюється відповідно дост. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю нарахувати непропорційно велику суму заборгованості по відсотках за користування кредитом. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначена сума кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 28460 грн. є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. А тому справедливим буде стягнення з відповідачки відсотків, сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 21040 грн. Згідно частин 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку з чим сплачений позивачем судовий збір необхідно покласти на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 1792,58 гривень (2422,40 грн х 74% : 100%).

Outcome: partial