Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом,\~в його\~обґрунтування посилаючись\~на те,\~що \~11.08.2017\~р.\~між ПАТ\~«Ідея Банк»\~та відповідачем\~ було\~укладено \~угоду №C20.199.74957 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (договір кредиту), відповідно до якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, зокрема для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard (кредитна карта). Відповідно до п. 3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку (кредит) на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (п.п. 3.1 договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 4100,00 грн. (п.п. 3.2 договору кредиту 1). Згідно п.п. 3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24% річних. Банк на\~виконання умов\~договору кредиту\~надав позичальнику\~грошові кошти\~у сумі\~ 4100,00\~грн.\~строком до\~11.08.2024р., а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку за адресою: www.ideabank.ua). Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 100,9%. (п. 5.11 Договору кредиту). Банк договірне зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , та надав кредитні кошти в розмірі 4100,00\~грн.в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2договору, втім, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує; станом на 19.12.2023 р . (дата відступлення) розмір заборгованості складає 24 745,21 грн.,яка складається з- заборгованості за основним боргом - 8262,88 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16482,33 грн. тощо. До позивача перейшло право вимоги за зазначеним вище договором кредиту, виходячи з наступного. 19.12.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, за яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» прийняло право вимоги та в їх оплату зобов`язалося передати та передало грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. 22.12.2023 р. між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняло права вимоги до за кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09.09.2019 р. Про стягнення зазначеної вище суми заборгованості за договором з відповідача на користь позивача у позові й заявлено відповідну вимогу. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, встановлено, що відповідач є боржником за договором №C20.199.74957 від 11.08.2017 р., укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем: відповідно до п. 3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку (кредит) на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (п.п. 3.1 договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 4100,00 грн. (п.п. 3.2 договору кредиту 1). Згідно п.п. 3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24% річних. Банк на\~виконання умов\~договору кредиту\~надав позичальнику\~грошові кошти\~у сумі\~ 4100,00\~грн.\~строком до\~11.08.2024р., а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку за адресою: www.ideabank.ua). Банк договірне зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , та надав кредитні кошти в розмірі 4100,00\~грн.в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2договору, втім, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує; станом на 19.12.2023 р . (дата відступлення) розмір заборгованості складає 24 745,21 грн.,яка складається з- заборгованості за основним боргом - 8262,88 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16482,33 грн. тощо. До позивача перейшло право вимоги за зазначеним вище договором кредиту, виходячи з наступного. 19.12.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, за яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» прийняло право вимоги та в їх оплату зобов`язалося передати та передало грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. 22.12.2023 р. між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняло права вимоги до за кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09.09.2019 р. Зазначене підтверджується відповідними договорами та розрахунком заборгованості. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат. Суд вирішує питання розподілу судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 3028,00\~грн.,\~ суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved