Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 24.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №508569822 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (підписаний одноразовим ідентифікатором). Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5300 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Товариство виконало умови договору та перерахувало відповідачу кошти в сумі 5300 грн. на його банківську картку № [NUMBER] хх-хххх-2841, яку він вказав у Заявці при укладенні Договору. 28.11.20218 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01 строком до 28.11.2019. Укладеними додатковими угодами строк дії договору факторингу було продовжено до 31.12.2024. Згідно вказаного договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №508569822. В подальшому 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги за Договором №508569822 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025. Згідно реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18701,10грн. На даний час відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЕЙС», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 18701,10грн. грн. та судові витрати у справі. 1.2 Відповідач правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 20.06.2025 після усунення недоліків ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач ухвалу суду про відкриття провадження отримав 20.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подав, заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 24.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №508569822 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5300,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Строк дії Договору 30 днів (з можливістю продовження), дата повернення кредиту 23.08.2021, дисконтна процентна ставка 1,70% в день (діє виключно в період строку визначеного в п.1.7 Договору) Згідно п.1.12, п.1.12.2 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником кредитом після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 ЦК України та має наслідком продовження строку дії Договору (на умовах зазначених в цьому ж Договорі) і з наступного дня після закінчення цього періоду проценти нараховуються за ставкою 2,30% в день за кожен день користування кредитом. (а.с.12 зворот - 15). До вказаного Договору позивачем додано Алгоритм дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «Moneyveo» (а.с.20-24). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту та Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 24.07.2021 в якому містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. (а.с.12,19) Отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 5300 грн. підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2021 (а.с.25). Належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , зарахування грошових коштів на дану платіжну картку у розмірі 5300 грн. у період з 24.07.2021 по 29.07.2025 та користування коштами підтверджується інформаційною довідкою АТ «Універсал банк» від 01.07.2025 та 12.09.2025 (а.с. 85-88, 92-94). Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 28.09.2021 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором №508569822, яка становить 12240,00грн., з яких 5300,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 6940,40 грн. - сума прострочених платежів по процентах. При цьому, як вбачається з даного розрахунку, відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 15 1грн. Дана сума відображена у розрахунку заборгованості (а.с.53-54). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Строк дії договору закінчується 28.11.2019. В подальшому, додатковими угодами №19, №27, №31, №32 продовжено строк дії Договору факторингу до 31.12.2024 (а.с.31,34, 36-38, ). Відповідно до реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 12240,40,00 грн., з яких 5300,00 грн. - заборгованість за основним боргом та 6940,40 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.46). Надалі, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. (а.с.35). Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до Договору факторингу, до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18701,10 грн., з яких 5300,00 грн. - заборгованість за основним боргом та 13401,10 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.47-49). Згідно з наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком, заборгованість [PERSON] становить 18701,10 грн., з яких: 5300,00 грн. - заборгованість за основним боргом та 13401,10 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.55). В подальшому, між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.42-43). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 29.05.2025 , до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18701,10 грн., з яких: 5300,00 грн. - заборгованість за основним боргом та 13401,10 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.44). Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 5085699822 від 24.07.2021 наданого позивачем вбачається , що станом на 05.06.2025 заборгованість [PERSON] перед позивачем не погашена та складає 18701,10 грн. З даного розрахунку вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ ФК «ЕЙС» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань (а.с.56). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 24.07.2021 Договору кредитної лінії №508569822. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5300 грн. строком на 30 днів (з можливістю продовження строку), дата повернення кредиту 23.08.2021. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії, зокрема відсотки за користування кредитом були нараховані первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за 30 днів за процентною ставкою 1,70% (дисконтною) та за 32 дні за процентною ставкою 2,30% (у зв`язку із пролонгацією договору), та в подальшому правонаступником первісного кредитора ТОВ «Таліон Плюс» ще за 53 дні користування кредитом за відсотковою ставкою 2,30%. Таким чином, нарахування відсотків було здійснено за 115 днів користування кредитом, що відповідає умовам Кредитного договору з урахування автопролонгації договору згідно п.1.12, п.1.12.1, п.1.12.2 Договору у зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань, що за умовами не може перевищувати 90 календарних днів (не враховуючи 30-ти днів дисконтного періоду), тобто в загальному 120 днів. Окрім того, у наданому позивачем розрахунку відображується факт часткового виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дати та суми платежу нарахованих відсотків. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором про надання кредиту, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. І зрештою, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. В підсумку суд позов задовольняє. 5.2 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025; Додатковою угодою №25770579935 до Договору від 29.05.2025; Актом прийому - передачі наданих послуг від 05.06.2025 , довіреністю та свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю адвоката Тараненко А.І.(а.с.57-61). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. підлягають стягненню з відповідача. 5.3 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн. (а.с.9).

Outcome: approved