Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

24.11.2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. Відповідно до розпорядження Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вищевказана справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа розподілена на суддю Тімошенко Н.В. Ухвалою суду від 17.03.2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору підряду № Ж-10/28 від 28 жовтня 2020 року. Пояснив, що позивач сплатив вартість робіт у сумі 82 000 грн. у день підписання договору, проте виготовлену шафу-купе відповідач не передав у належному стані, допустив істотні недоліки, які не усунув попри неодноразові звернення позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України. Поважних причин неявки не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було подано письмовий відзив, у якому зазначалося, що частину робіт виконано, а затримка спричинена необхідністю узгодження технічних деталей і додаткових матеріалів. Також відповідач посилався на те, що позивач самостійно придбав елементи, які не відповідали початковому проєкту, через що виникли технічні складнощі. Однак ці доводи не підтверджені належними доказами. У справі відсутні будь-які документи, які б свідчили про погодження сторонами змін до договору чи строків його виконання. Натомість позивач надав належні докази договір, квитанції про оплату, претензію від 23 березня 2021 року, акт виконаних робіт від 01 жовтня 2021 року, матеріали перевірки ГУ Держпродспоживслужби, якими факт неналежного виконання робіт підтверджено. Судом встановлено, що відповідач не виконав своїх обов`язків за договором підряду належним чином. Виготовлена шафа-купе має істотні недоліки: різницю у кольорі дверей, відсутність фальш-панелі, дефекти висувної системи, що унеможливлює використання меблів за призначенням. Факт цих недоліків підтверджується актом та фотоматеріалами, наданими позивачем. Відповідно до ст. 837, 849, 651 ЦК України, замовник має право вимагати розірвання договору у разі істотного порушення підрядником його умов. Такі дії є порушенням прав споживача у розумінні ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», що надає позивачу право на розірвання договору та повернення сплачених коштів. Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 12.07.2023 у справі № 902/723/22 та від 28.04.2021 у справі № 755/19205/17, відповідно до яких у разі істотного порушення умов договору підрядником споживач має право на розірвання договору та повернення коштів. Суд дійшов висновку, що відповідач істотно порушив умови договору, не виконавши робіт у встановлений строк, та не усунувши недоліки після звернень позивача, що є підставою для розірвання договору. Щодо вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд визнає їх обґрунтованими. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних незалежно від вини. Подані розрахунки є правильними, перевірені судом та відповідають законодавству. Вимога про відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн. є доведеною, оскільки неналежні дії відповідача спричинили позивачу душевні страждання, пов`язані з необхідністю неодноразових звернень, втрати часу та неможливістю користуватися майном. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Позивачем судовий збір не сплачувався, оскільки звільнений від сплати судового збору згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved