Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) через свого представника, адвоката Писто С.І., звернувся з позовом до [PERSON] (надалі - батько, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області ( надалі - Орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері дітей, вони залишились проживати зі своїми дідусем, батьком померлої матері. Відповідач з дітьми не проживає, не спілкується з ними, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавить їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, тобто умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З огляду на свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, просить суд позбавити його батьківських прав. Також просить стягнути з батька аліменти на утримання дітей. 14 серпня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку загального позовного провадження. 16 вересня 2025 року відповідач подав до суду заяву про розгляд справи про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів без його участі у зв`язку з виїздом за кордон. Зазначив, що не заперечує обставини, викладені в позовній заяві та підтверджує, що такі відповідають дійсності. Засобів комунікації не зазначив. 26 вересня 2025 року Орган опіки та піклування, на виконання вимог ч.5 ст. 19 СК України, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Враховуючи уразливий психоемоційний стан дітей, пов`язаний із втратою матері, після обговорення з учасниками справи питання про можливі способи з`ясування думки дітей щодо вирішення питання про позбавлення їх батька батьківських прав, було вирішено доручити психологу Органу опіки та піклування делікатно провести опитування дітей та надати суду його результати. 14.10.2025 року Орган опіки та піклування надав психологічні висновки та відеозаписи інтерв`ю з дітьми. 26 вересня 2025 року суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 14 жовтня 2025 року. У встановлені судом дату та час розгляду справи по суті з`явилися позивач, його представниця та представниця третьої особи. Позивач, представниці позивача та Органу опіки та піклування позов підтримали, просили його задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, його представниці та представниці Органу опіки та піклування, з`ясувавши думку дітей, дослідивши письмові докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2009 року [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2011 року [INFO] народився [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області по справі №455/956/21 від 26 жовтня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, який був зареєстрований 11.10.2007 року у м. Добромиль Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №7. Рішення суду набрало законної сили 26.10.2021 року. [INFO] померла мати дітей, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 березня 2025 року. Згідно відмітки у паспорті громадянина України позивача серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є його дитиною. Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 20.10.2015 року є [ADDRESS] . Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 20.10.2015 року є [ADDRESS] . Згідно копій висновків про стан здоров`я, фізичний ті розумовий розвиток дитини від 20.05.2025 року [PERSON] та [PERSON] є здоровими. Позивач проживає в [ADDRESS] ( зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] ) і має такий склад сім`ї : -дружина - [PERSON] , [INFO] ; -онука - [PERSON] , [INFO] ; -онук - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області №437 від 20.05.2025 року. Відповідач з 29.01.2008 року до 16.08.2021 року мав зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . З 17.08.2021 року його зареєстрованим місцем проживання є [ADDRESS] , що підтверджується відмітками в паспорті громадянина України серії [NUMBER] . 27 травня 2025 року відповідач зробив заяву про те, що усвідомлено та добровільно відмовляється від здійснення батьківських прав щодо своїх дітей, що підтверджується нотаріально завіреною копією такої заяви. 29 серпня 2025 року рішенням виконкому Добромильської міської ради №124 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Добромильської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання. Підставою висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача зазначено те, що -після смерті матері неповнолітні діти залишилися проживати з дідусем та бабусею, які створили належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей; -батько дітей не проживає з дітьми, не забезпечує матеріально, не піклується про стан здоров`я, навчання та не займається їх вихованням; -подав заяву про добровільну відмову від здійснення батьківських прав. Згідно результатів психолого-педагогічної характеристики діти характеризують тата як особу віддалену емоційно, мають тісний емоційний зв`язок з дідусем, почуваються з ним у безпеці, довіряють йому. В розмові зазначили, що з батьком не спілкуються, позитивно ставляться до позбавлення його батьківських прав. Встановлені обставини свідчать, що у цьому спорі ставиться питання про позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з неналежним виконанням ним батьківських обов`язків та стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. У цій справі дідусь звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в інтересах неповнолітніх внуків, які в силу об`єктивних життєвих обставин залишилися без матері, а батько дітей, на його переконання, не переймається їх долею ( ч.2 ст. 258 СК України). При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому законом. Обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення права дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому «якнайкращих інтересів дитини» (статті 1, 9 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція)). Той факт, що дитина може бути поміщена в більш сприятливе середовище для її виховання, сам по собі не виправдовує примусового заходу позбавлення опіки біологічних батьків. Повинні існувати інші обставини, що вказують на «необхідність» такого втручання в право батьків відповідно до статті 8 Конвенції на сімейне життя зі своєю дитиною. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Верховний Суд підкреслює, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її/його батьківських прав, покладено на позивача ( див Постанови Верховного Суду по справі № 409/1865/17-ц від 08 травня 2019 року, № 756/6112/18 від 04 березня 2021 року, № 739/2159/18 від 29 травня 2020 року та інших). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо ( див постанову Верховного Суду по справі № 455/307/22 від 07 лютого 2024 року). Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд враховує, що розлучення з батьками справляє тяжкий вплив на дитину, повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині фізичної чи психологічної шкоди або в інших необхідних випадках. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. В ситуації, що розглядається, діти тривалий час не проживають з батьком після розлучення батьків в 2021 році. Діти не мають з ним емоційного зв`язку, не спілкуються та не мають заперечень проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач жодним чином не продемонстрував суду свого бажання в налагодженні сімейних стосунків з дітьми. Навпаки, подав заяву про розгляд справи без нього так як виїжджав за кордон, визнав обставини ухилення ним від виконання батьківських обов`язків. Тобто власні плани відповідача для нього є важливіші, ніж питання підтримання сімейних стосунків із дітьми, які і так опинилися в складній життєвій ситуації у зв`язку із смертю матері. На думку суду, без волі та бажання відповідача підтримувати сімейні стосунки з дітьми, держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні своїх батьківських обов`язків і відновленні та зміцненні сім`ї. Орган опіки та піклування ретельно вивчив сімейну ситуацію дітей та дійшов висновку, що жоден менш радикальний захід щодо відповідача не здатен змінити його відношення до виховання дітей та збереження сімейних відносин. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав відповідача, не поглибить розриву зв`язків з дітьми, бо і так не проживав з ними, а тепер ще й виїхав за кордон. Суд вважає, що застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідача змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про дітей, так як буде сприяти захисту їх майнових та немайнових прав, відповідатиме інтересам дітей , оскільки діти після смерті матері проживають та виховуються у стійкому сімейному середовищі баби та діда, які створили належні умови для їх фізичного та духовного розвитку. Як підсумок, суд виснує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав відповідача буде сприяти інтересам дітей і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію їх прав. Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст. 169 СК України. Врахувавши конкретні обставини цієї справи, якнайкращі інтереси дітей, а також те, що відповідач не підтримує стосунків з дітьми протягом тривалого часу, не цікавиться їх життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд виснує про необхідність застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. У справі встановлено, що діти тривалий час проживають разом з дідом і бабою. Частина третя статті 242 ЦК України прямо допускає існування інших законних представників, крім батьків (усиновлювачів) та опікунів. Так, законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Відповідно до частини другої статті 258 СК України, частини третьої статті 242 ЦК України, частини першої статті 56 ЦПК України, частини першої статті 59 ЦПК України баба і дід, за умови, що дитина проживає з ними тривалий час, є її законними представниками і мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних онуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень ( постанова Верховного Суду по справі № 221/9049/19 від 27 квітня 2022 року). Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановивши, що діти фактично проживають з бабою та дідом, суд виснує що позовна вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей є обґрунтованою та підлягає задоволенню відповідно до статті 183 СК України. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 1211,20 грн.

Outcome: approved