Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

21 серпня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал»), за підписом представника Усенка М.І., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26240,00 грн., судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., яка сформована в системі «Електронний суд» 12 серпня 2025 року. В обґрунтування позову зазначають, що 29 грудня 2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Авентус Україна» за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток, укладено Договір №3424928 про надання споживчого кредиту, який підписаний Споживачем одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному Закону України «Про електронну комерцію». За умовами Договору Товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплати комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, визначені договором. Вказує, що ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] через банк провайдер грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, однак остання умов кредитного договору не виконала, не повернула кредитні кошти, відсотки та комісію, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 26240,00 грн., з яких 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18240,00 грн. заборгованість за відсотками. Повідомляють, що право грошової вимоги по вищезгаданому договору перейшло від ТзОВ «Авентус Україна» до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором факторингу № ККАУ-21092021 від 21.09.2021р. З огляду на зазначене, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №3424928 від 29.12.2020р. на загальну суму 26240,00 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 22.08.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, за клопотанням представника позивача зобов`язано ПАТ «Укргазбанк» надати інформацію щодо належності банківської карти відповідачу та підтвердження зарахування на таку карту кредитних коштів; призначено судове засідання на 15 вересня 2025 року об 11 год. 00 хв., яке неодноразово відкладалося, зокрема, останній раз на 20 жовтня 2025 року о 14 год. 00 хв. 22 вересня 2025 року представник відповідача подав клопотання про передачу справи за підсудністю(а.с.79-89), у задоволенні якого ухвалою суду від 29.09.2025р. відмовлено (а.с.115-116). 26 вересня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшов відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача [PERSON] (а.с.100-113). У відзиві заперечує укладення [PERSON] кредитного договору №3424928, зазначаючи, що про такий договір відповідачу стало відомо із ухвали суду. Зазначає, що кредитний договір укладено невідомими особами без згоди та відома [PERSON] , у зв`язку із чим остання звернулась в органи поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Стверджує, що SIM-карта з номером « [NUMBER] » втрачена позивачем у 2020 році, після чого доступ до номера телефону вона не має. Вважає процедуру оформлення та підписання договору, яка передбачена на сайті ТзОВ «Авентус Україна», недостатньою для належної ідентифікації клієнта та підтвердження його волевиявлення; такою, що не передбачає надійного способу верифікації особи позичальника. Також звертає увагу на відсутність належних доказів переказу коштів саме [PERSON] . Натомість у матеріалах є докази, згідно яких [PERSON] ніколи не відкривала банківських рахунків у ПАТ «АБ «Укргазбанк». На підставі викладеного, вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Окрім того, повідомляє, що орієнтовний розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу становить 10000, 00 грн., а докази щодо розміру понесених витрат будуть надані суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після винесення рішення. 02 жовтня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла заява про поновлення строку на подання відповіді на відзив та відповідь на відзив, за підписом представника позивача Усенка М.І. (а.с. 120-129). В обґрунтування заяви зазначає, що, враховуючи великий обсяг справ у підсистемі ЄСІТС, представник ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не мав змоги вчасно ознайомитись з відзивом та повною мірою його опрацювати. Просить поновити строк для подання відзиву, взяти його до уваги, оскільки пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму. Зважаючи, що ухвалою суду від 22.08.2025р. встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву на подання відповіді на відзив, а позивач отримав відзив 26 вересня 2025 року та 02 жовтня 2025 року подав відповідь на відзив, тобто пропустив процесуальний строк на один день, суд вважав за можливе продовжити строк на подання відповіді на відзив та прийняв такий до розгляду. У відповіді на відзив просить позов ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити в повному обсязі, оскільки аргументи відповідача є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання по кредитному договору. Стверджує, що кредитний договір укладено в електронній формі, такий містить всі істотні умови для відповідного виду договору та з його змісту вбачається, що [PERSON] при укладенні зазначила свої персональні дані, зокрема: паспортні дані; ідентифікаційний номер платника податків; адресу місця проживання; номери телефону; адресу електронної пошти; номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кошти. Одноразовий ідентифікатор, яким підписано договір, графік платежів до договору та паспорт споживчого кредиту, було надіслано відповідачу на вказаний нею номер мобільного телефону, а без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Щодо твердження представника відповідача про вчинення кримінального правопорушення, то зазначає про відсутність доказів визнання [PERSON] потерпілою та доказів, що злочин дійсно вчинено. З огляду на положення ЦПК України вважає, що подання заяви про вчинення кримінального правопорушення не є підставою для зупинення провадження у справі. Додатково зауважує, що процесуальні витрати підлягають відшкодуванню з врахуванням критеріїв реальності витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, а в даній справі вважає витрати відповідача значно завищеними, оскільки написання відзиву та супровід справи не є спором значної складності, не потребує залучення багатьох учасників справи та затрат значної кількості часу і зусиль. 20 жовтня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») надійшло клопотання представника відповідача Плиски А.К. про долучення доказів (а.с. 139-147). Позивач, його представник та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 137-138), в судове засідання не з`явились. При цьому, представник позивача Усенко М.І. в прохальній частині позовної заяви, відповіді на відзив та у заяві від 22.09.2025р. зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить здійснювати у відсутності представника Товариства (а.с. 1-5, 90-91, 120-128). Від відповідача [PERSON] жодних заяв чи клопотань не надходило. В судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник відповідача [PERSON] , який вважав за можливе проводити засідання за відсутності інших учасників справи. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відкладення судового засідання та про проведення судового розгляду справи за участю представника відповідача. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що порядок надання фінансових послуг ТзОВ «Авентус Україна», а саме надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, встановлюють Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція), затверджені наказом директора ТзОВ «Авентус Україна» №53-ОД від 16.01.2020р. (надалі - Правила) (а.с. 7-14). Відповідно до п. 2.3. розділу 2 Правил Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства (ІТС Товариства) - програмний комплекс, який включає Веб-сайт, облікову та реєструючи систему Товариства, що використовується Товариством, в тому числі, але не виключно, для укладання Кредитних договорів з Споживачами, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або Мобільний додаток. Згідно з п. 5.8. розділу 5 Правил кредитні взаємовідносини регламентуються Кредитними договорами, укладеними між Товариством і Клієнтом в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання Клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на Веб-сайті Товариства; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». У п. 2.9., 2.11 розділу 2 Правил визначено, що кредитний договір - це укладений між Товариством та Клієнтом в письмовій (електронній) формі договір, разом з усіма додатками та додатковими угодами, що передбачає надання Товариством Клієнту Кредиту; одноразовий ідентифікатор - алфітно-цифрова послідовність, яку отримує споживач від товариства шляхом відправки електронного повідомлення на засіб зв`язку споживача, наданий товариству. Відповідно до п. 5.11.1.1., 5.11.1.2., 5.11.1.6., 5.11.1.7. розділу 5.11. Правил Кредитний договір укладається в електронній формі за допомого ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Споживач на Веб-Сайті обирає бажані умови кредитування, у тому числі суму та строк Кредиту, вказує контактні дані (мобільний номер телефону), створює Пароль доступу до Особистого кабінету, якщо це передбачено функціональними можливостями ITC Товариства, вказує електронну адресу (за наявності) i розпочинає Реєстрацію в ITC Товариства чepeз Веб-сайт a6o Мобільний додаток. У процесі реєстрації в ІТС Товариства, Споживач реєструє банківські рахунки/платіжні картки для перерахування коштів та здійснення погашення кредитної заборгованості. Після завершення Реєстрації, Споживач ще раз підтверджує бажані умови отримання кредиту (у тому числі на суму та строк) та надсилає Заявку на розгляд Товариству. Товариство повідомляє Споживача про прийняття Заявки шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті. При цьому, згідно з п. 5.11.1.3. розділу 5.11. Правил під час першого етапу Реєстрації в ІТС Товариства шляхом проставляння відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіші, яка виражає згоду Споживача продовжувати дії в ІТС Товариства, Споживач підтверджує, що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції на використання аналогів підписів, приймає їх в повному обсязі та надає Згоду на обробку персональних даних та доступ до своєї кредитної історії. Приймаючи публічну пропозицію на використання аналогів підписів, Споживач підтверджує використання з боку Товариства аналога власноручного підпису уповноваженої особи та відбитка печатки Товариства, відтворених засобами копіювання, та використання зі Сторони Споживача електронного підпису одноразовим ідентифікатором як аналога власноручного підпису Споживача з метою підписання Кредитних договорів, Паспорту споживчого кредиту, інших документів, які адресуються товариству через ІТС Товариства та/або адресуються Споживачу у будь-який спосіб Відповідно до п. 5.11.1.10., 5.11.1.12. розділу 5.11. Правил строк прийняття рішення складає від 1 (однієї) до 24 (двадцяти чотирьох) годин. У разі прийняття позитивного рішення, Товариство робить Споживачу в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства відтворені засобами копіювання. У разі, якщо Кредитний договір регулюється Законом України «Про споживче кредитування», перед укладенням Кредитного договору Товариство надає Споживачу для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України. Згідно з п. 5.11.1.16.-5.11.1.18. розділу 5.11. Правил у випадку готовності Споживача прийняти пропозицію (оферту), Споживач натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Споживачу засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. У момент введення коду, зазначеного в п. 5.11.1.16. Правил, Споживач направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане електронним підписом Одноразовим ідентифікатором та підписує Кредитний договір. Договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством Електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), якщо інший момент набуття чинності не передбачено умовам Кредитного договору. У матеріалах справи знаходиться Договір № 3424928 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір) від 29.12.2020р. (а.с. 18-21), сторонами якого вказано ТзОВ «Авентус Україна» і [PERSON] (Споживач). Згаданий Кредитний договір зі сторони Споживача підписано електронним підписом одноразового ідентифікатора М273370, 29.12.2020 19:39:22. При цьому, у розділі 10 Кредитного договору Реквізити та підписи сторін зазначені дані Споживача: повне ім`я, РНОКПП, дані паспорта, зареєстроване місце проживання, номери мобільного телефону: [NUMBER] , [NUMBER] , адреса електронної пошти. Згідно з довідкою про ідентифікацію, за підписом директора ТзОВ «Авентус Україна» Довгаля В. (а.с. 22), Товариство надіслало 29 грудня 2020 року 19:39:22 Клієнту на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор М273370, який сформовано автоматично на стороні Товариства та направлено Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства, зазначений в Договорі. Згідно з п. 1.1. розділу 1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомого ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядок передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. У п 9.2. розділу 9, п. 7.1. розділу 7 Кредитного договору визначено, що Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. У Кредитному договорі містяться істотні умови для договорів такого виду. Зокрема, згідно з п. 1.2.-1.4., 1.6., 1.10. розділу 1 Кредитного договору на умовах встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит на споживчі (особисті) потреби в розмірі 8000, 00 грн. без забезпечення у вигляді застави на строк 30 днів, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним за стандартною або зниженою процентною ставкою та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Графіком платежів до Кредитного договору передбачено, що загальна сума кредиту - 8000, 00 грн., сума нарахованих процентів - 24,00 грн., дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 28.01.2021р.; кількість платежів/періодичність внесення - один/одноразово. Згідно з п. 2.1., 2.2., 2.3. розділу 2 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих днів (банківських) днів з моменту укладення Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. В підтвердження виконання умов Кредитного договору надано довідку ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/13177 від 18.07.2025, за підписом генерального директора Мазуренка В. (а.с. 22), згідно з якою 29 грудня 2020 року за запитом ТзОВ «Авентус Україна» через провайдера ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснено перерахунок кредитних коштів в сумі 8000,00 грн. на картку № [NUMBER] , номер якої вказано у Кредитному договорі (транзакція №896077157, номер замовлення 13260859). У зв`язку із невиконанням Споживачем своїх зобов`язань по Кредитному договору ТзОВ «Авентус Україна» за період з 29 грудня 2020 року по 20 вересня 2021року провело нарахування заборгованості за тілом кредиту 8000,00 грн. та за відсотками 18240,00 грн., що підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) по Кредитному договору № 3424928 від 29.12.2020р. (а.с. 23-29). 21 вересня 2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», види економічної діяльності якого: 64.92 інші види кредитування (основний); 64.99 надання інших фінансових послуг крім страхування пенсійного забезпечення), н.в.і.у., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 284371779349 від 27.09.2021р. (а.с. 40-41), укладено Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 (а.с. 29-38), за умовами якого Кредитор пepeдає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Kредитор приймає належні Кредиторові права гpoшoвoї вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором i Боржниками (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. У підпункті 6.2.3. п. 6.2. розділу 6 Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021р. передбачено, що Права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Згідно з п. 6.3. розділу 6 Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021р. з моменту переходу до Нового Кредитора Прав Вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цьoгo Договору, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Кредитора за цими Кредитними договорами. Разом з Правами Вимоги дo Hoвого Кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права. в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій Боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за мicцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Новий Кредитор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, якi забезпечують зобов`язання Боржника. Факт здійснення між Сторонами приймання-передачі Документації, відповідно до підпункту 8.1.1. розділу 8 Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021р., підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток №5 до цього Договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін. Цього ж дня, між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі Реєстру Боржників за Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021р. (а.с. 39). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 21.09.2021р. до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021р. (а.с. 38) ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №3424928 на загальну суму 26240,00 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 8000,00 грн., заборгованість за відсотками 18240,00 грн. Відповідно до досудової вимоги №21184557 від 05.08.2025р. ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] про відступлення прав вимоги заборгованості за Договором № 3424928 від 29.12.2020р. про надання споживчого кредиту на підставі Договору факторингу №ККАУ-21092021 від 21.09.2021р. на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», вказавши нові реквізити для погашення заборгованості (а.с. 40). Слід зауважити, що відповідно до відповіді ПАТ АБ «Укргазбанк» №514/115/2025 від 16.09.2025р., отриманої судом у відповідь на ухвалу суду від 22.08.2025р. в частині витребування доказів за клопотанням позивача, Банк повідомив, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не була клієнтом банку і банківські рахунки в АБ «Укргазбанк» не відкривала (а.с. 76). Відповідь ПАТ АБ «Укргазбанк» аналогічного змісту також надала відповідач (а.с. 109). 09 жовтня 2025 року в ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення №12025100020003761 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 145). Згідно з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 08.10.2025 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала Дарницького районного суду м. Києва справа №753/20710/25 за скаргою [PERSON] , яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідачем також надано повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України від 22.09.2025р. (а.с. 140-143), за змістом якого [PERSON] повідомляє, що не зверталась до фінансових установ, окрім АТ «Універсал Банк», з метою отримання кредиту, не підписувала кредитних договорів і не отримувала жодних коштів. Про заборгованість за кредитним договором в розмірі 26240, 00 грн. дізналася після отримання позовної заяви. Вважає, що кредитні договори були оформлені невстановленими особами шахрайським шляхом з використанням її персональних даних. 16 жовтня 2025 року [PERSON] отримала у Дарницькому УП ГУНП у м. Києві пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 144). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму і є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Отже, якщо форма договору електронна, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Дана позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243св20). Як вбачається з матеріалів справи, у Договорі №3424928 від 29.12.2020р. про надання споживчого кредиту вказано ім`я, паспортні дані, ідентифікаційний номер та місце проживання відповідача [PERSON] , а також вказані номер карткового рахунку та смс з кодом, що свідчить про використання одноразового ідентифікатора при здійсненні підпису стороною кредитного договору. Однак, позивач не надав суду доказів, що номер телефону [NUMBER] , на який було відправлено одноразовий ідентифікатор М273370, який сформовано автоматично на стороні Товариства та в подальшому було використано для підписання Кредитного договору №3424928 від 29.12.2020р., належав на час укладення договору [PERSON] . Відповідно до п. 1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Згідно з п. 3 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. У силу положень ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3)надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Позивач ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором не долучив документ, передбачений ст.ст. 41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», який підтверджує зарахування коштів за Договором №3424928 від 29.12.2020р. про надання споживчого кредиту від ТзОВ «Авентус Україна» в розмірі 8000, 00 грн. на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Натомість судом встановлено, що згідно з відповіддю ПАТ АБ «Укргазбанк» №514/115/2025 від 16.09.2025р. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не була клієнтом банку і банківські рахунки в АБ «Укргазбанк» не відкривала. Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Відповідно до ст. 77 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021р. у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021р. у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують підписання Кредитного договору №3424928 від 29.12.2020р. саме [PERSON] та виконання первісними кредиторами ТзОВ «Авентус Україна» умов Кредитного договору №3424928 від 29.12.2020р. щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок [PERSON] . При цьому, наданий розрахунок сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за Кредитним договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останньою кредитних коштів відповідно до договору позивачем не надано. Розрахунок є виключно внутрішнім документом товариства, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Указане узгоджується з постановою Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №755/18920/18. Договір факторингу та витяг з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, також не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості; самі по собі не є належними та допустимими доказами наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до договору позивачем не надано. Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.11.2023р. у справі №462/2056/20, засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29.06.2021р. у справі №916/2040/20). Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення як основного боргу за кредитним договором, так і похідних від нього відсотків, та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, здійснені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Зважаючи на положення ч. 1, 3 ст. 133, ч. 1, 8 ст.141 ЦПК України, беручи до уваги клопотання представника відповідача щодо надання підтверджуючих документів по витратах, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, суд на даний час не вирішує питання щодо відшкодування витрати на професійну правничу допомогу відповідача. На підставі ст. 8, 42 Конституції України, ст.ст. 1,3 203-205, 207, 215, 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633-634, 638, 639, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1, 1077, 1078, 1080, 1082 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про платіжні послуги»,

Outcome: dismissed