Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»\~ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №14.11.2024-100001058 від 14.11.2024 року в розмірі 22155,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» посилається на те, що 14.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №14.11.2024-100001058, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до умов договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмір 9000 грн. на 155 календарних дні. В подальшому, 14.11.2024 року позивач перерахував на карту відповідача кредит у розмірі 9000 грн, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Відповідачем по справі здійснені заходи по поверненню боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищевказаному кредиту: на суму 4005,00 грн. 17.12.2024 року, 270,00 грн. 16.01.2025 року, 500,00 грн. 30.03.2025 року, 200,00 грн., 29.04.2025 року. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту в розмірі 22115,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 8800 грн. та процентів у розмірі 7600 грн., додаткової комісії 1620,00 грн., неустойки 4095 грн. Умови договору щодо порядку повернення кредитних коштів відповідач не виконав, а тому допустив порушення зобов`язання. Просить стягнути з відповідачу заборгованість за кредитом в розмірі 22115,00 грню та судові витрати в розмірі 2422,40 грн, Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглянути без участі представника відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №14.11.2024-100001058 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 9000 грн на 155 календарних дня з дати надання до 17.04.2025 року, процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду, комісія пов`язана з наданням кредиту\~9 % та становить 810 грн., реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за договором\~4731-18ХХ-ХХХХ-7018. 14.11.2024 року [PERSON] \~\~прийнято пропозицію про укладення кредитного договору, яка підписана електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) А736. 14.11.2024 на картковий рахунок [PERSON] \~\~вказаний заявці кредитного договору, перераховано грошові кошти в сумі 9000 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 14.11.2024-100001058 від 14.11.2024 року, згідно якої заборгованість [PERSON] \~\~складає 22115,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 8800 грн. та процентів у розмірі 7600 грн., додаткової комісії 1620,00 грн., неустойки 4095 грн. Згідно частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, Відповідно до частини 1\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей\~525-526,\~530,\~1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно частини 1статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором № 14.11.2024-100001058 від 14.11.2024 року у розмірі 18020 грн., з яких: 8800 грн.\~основний борг; 7600 грн.\~проценти, 1620 грн.\~додаткова комісія позивачем доведено. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022\~на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1\~статті 549 ЦК України). Нарахування неустойки за прострочення за кредитним договором №14.11.2024-100001058 від 14.11.2024 року ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 4095,00 грн. здійснено після 24.02.2022, тобто у період дії в Україні воєнного стану. Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 4095 грн. задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 14.11.2024-100001058 від 14.11.2024 року у розмірі 18020,00 грн., з яких: з яких: 8800 грн.\~основний борг; 7600 грн.\~проценти, 1620 грн.\~додаткова комісія. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3\~статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~у розмірі 2422,40 грн. Відтак,з відповідачана користьпозивача підлягаєстягненню судовийзбір пропорці йно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1729,40 грн. (18020 грн. х 2422,40 грн. : 22115 грн).

Outcome: partial