Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю з 1996 по [INFO] [PERSON] , який помер [INFO] разом з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначив, що починаючи з 1996 року він [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою [ADDRESS] , по дату його смерті [PERSON] [INFO] , були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки. [INFO] [PERSON] помер . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,26 га, яка належала покійному на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №172112. 19 березня 2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із документами, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак отримав відмову через неможливість підтвердження наявності підстав для закликання до спадкоємства після смерті [PERSON] , рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання більше п`яти років однією сім`єю. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити у повному обсязі з підстав викладених у позові. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справм без участі представника Коростенської міської ради, в задоволені позову просить відмовити. У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який надав пояснення в яких зазначив, що є сусідом [PERSON] , підтвердив факт його спільного проживання з [PERSON] у період з 1996 по день смерті [PERSON] .. Свідок [PERSON] також надав пояснення в яких зазначив, що з [PERSON] перебуває в дружніх стосунках, працювали разом, знає його як гарного сім`янина, одружився у 2000 році. Підтвердив факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , однак при тому вказав що [PERSON] одружений, проживав зі своєю дружиною за іншою адресою, а [PERSON] він доглядав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,26 га, яка належала покійному на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №172112 (а.с.9-10). [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із документами, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак отримав, відмову від приватного нотаріуса Зіневича С.О. (а.с.12), через неможливість підтвердження наявності підстав для закликання до спадкоємства після смерті [PERSON] , а саме не підтверджено факт родинних відносин, пропущено строк для прийняття спадщини, зекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 2 СК України, сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Верховний Суд зазначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова КЦС ВС від 07 лютого 2018 року. №127/1765/16). Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо. Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами сімейних взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї. Наявність у позивача лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем (постанова ВС від 25 листопада 2019 року №202/5003/16-ц). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичної сім`ї та ведення нею спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного сторін сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (постанова ВС 16 січня 2019 року №343/1821/16-ц, 22 серпня 2018 року №644/6274/16-ц, 12 грудня 2019 року. №466/3769/16, 24 червня 2021 року №694/646/20, 13 липня 2021 року №522/10375/19). Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №542/1648/19, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] під час життя мав зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . при тому, заявник зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Окрім цього, заявник перебуває в зареєстрованому шлюбі і проживає зі своєю дружиною за іншою адресою, про що заявник заявив під час судового розгляду. Отже, заявником будь-які належні та допустимі докази на підтвердження спільного проживання із [PERSON] , наявності спільного бюджету, участі у спільних витратах, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, виникнення усталених взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї, суду не надано. Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. Схожий за змістом висновок міститься у постановах Верховного Судувід 12 жовтня 2022 року в справі № 221/4624/20 (провадження№ 61-13965св21), від 12 грудня 2019 року в справі № 466/3769/16 та від 10 травня 2023 року в справі №569/10171/21(провадження№ 61-12992св22) . Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який [INFO] , однією сім`єю на час відкриття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, у зв`язку з не підтвердженням заявником належними та допустимими доказами заявленого ним факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed