Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь О.В. звернулася до суду через систему «Електронний суд» з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за Договором позики №1831274 від 19.03.2021 в розмірі 11 816,05 грн., з яких: - 3 550,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8 266,05 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також просить стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) укладено Договір позики №1831274 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 550,00 грн., строк позики - 28 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису xkh1wyS3FY, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позивачем, відповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №1831274 від 19.03.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: xkh1wyS3FY. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 19.03.2021 19:46:37. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] Того ж дня, позивач на виконання п.1 Договору позики №1831274 від 19.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3550,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позивача на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №2ad63926-f83d-4956-88ee-18d94190e141 від 19.03.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа №9/05/25-40 від 09.05.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №2ad63926-f83d-4956-88ee-18d94190e141, перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1831274. Згідно довідки № КД-000024862/ТНПП від 01.05.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 19.03.2021 року, сума 3 550,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 2ad63926-f83d-4956-88ee-18d94190e141. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка була чина на дату укладання договору. Позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2. договору позики №1831274, відповідач до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 28 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. 26.10.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1831274 від 19.03.2021. 03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1831274 від 19.03.2021 р. Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому- передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 886,11 грн., з яких: 3 550,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 336,11 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №1831274 на підставі договору факторингу. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 11 816,05 грн., з яких: - 3 550,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8 266,05 грн. - сума заборгованості за відсотками, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 18.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 16.09.2025 на адресу суду надійшли витребувані судом документи. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 1831274 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3550,00 грн. на 28 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позивачем, відповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №1831274 від 19.03.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: xkh1wyS3FY. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 19.03.2021 19:46:37. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] Того ж дня, позивач, на виконання п.1 Договору позики №1831274 від 19.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 3550,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позивача на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №2ad63926-f83d-4956-88ee-18d94190e141 від 19.03.2021 року. Згідно листа №9/05/25-40 від 09.05.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №2ad63926-f83d-4956-88ee-18d94190e141, перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1831274. Випискою по рахунку № [NUMBER] клієнта АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за період з 19.03.2021 по 22.03.2021 підтверджується, що 19.03.2021 на карту № [NUMBER] відбулося зарахування коштів в розмірі 3550,00 грн. Згідно довідки № КД-000024862/ТНПП від 01.05.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 19.03.2021 року, сума 3 550,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 2ad63926-f83d-4956-88ee-18d94190e141. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1831274 від 19.03.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 до договору факторингу №2610 від 26.10.2021, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 11886,11 грн., з яких: 3550,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8336,11 грн. - сума заборгованості за відсотками. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1831274 від 19.03.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 11886,11 грн., з яких: 3550,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8336,11 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість за договором позики становить 11886,11 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №1831274 від 19.03.2021 за період з 19.03.2021 по 05.06.2025 вбачається, що за договором позики сума боргу за тілом кредиту становить - 3550,00 грн.; сума боргу за процентами - 826605 грн., що в загальному розмірі становить - 11816,05 грн. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить з того, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитом, наданий розрахунок не може бути прийнятий судом як доказ, адже він суперечить самим умовам кредитування, які сторони погодили 19.03.2021. В позові ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вказало, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 3550,00 грн. і саме вказану суму позивач просив стягнути з відповідача як заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до п. 2 Договору позики №1831274 від 19.03.2021, сторонами погоджено параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів за договором, згідно якого [PERSON] повинен 16.04.2021 повернути суму позики в розмірі 3550,00 грн. та нараховані проценти - 1,99% в день. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строк. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу. Таким чином, сторони договору позики зі встановленням строку дії договору, встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Виходячи з вищевикладеного, можна прийти до висновку, що позичальником було порушено умови Договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість за тілом кредиту складає: 3550,00 грн. Виходячи з вище викладеного, позивачем надано докази укладення договору позики №1831274 та отримання [PERSON] коштів саме у сумі 3550 грн. 00 коп., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу по договору позики №1831274 підлягають до частково задоволення та стягнення основної суми боргу з відповідача на користь позивача в розмірі 3550,00 грн. Що стосується відсотків за користування кредитом в сумі 8266,05 грн., то суд вважає, що вказана сума не підлягає стягненню з відповідача, оскільки суду не надано доказів законності нарахування такого розміру відсотків. Так, за умовами договору розмір процентів (відсотків) (п.2 Договору) за кредитом дорівнює - 1,99 % базова (фіксована) ставка за день за період строку дії договору з 19.03.2021 по 16.04.2021, де орієнтовна загальна вартість становить 3559,94 грн. Крім того, матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором позики №1831274 від 19.03.2021, де містяться відомості по нарахованих відсотках за користування кредитом за нарахований за період з 19.03.2021 по 05.06.2025 в розмірі 8266,05 грн. як заборгованість за відсотками, що суперечить Договору позики, оскільки такий період заборгованості, нарахований позивачем після спливу строку договору, а саме за період з 17.04.2021 по 05.06.2025, не передбачений умовами Договору позики. Так, згідно вказаного розрахунку, станом на 16.04.2021 (дата повернення позики, останній день, п. 2 Договору) відповідач має заборгованість за тілом позики - 3550,00 грн. та нарахованих процентів станом на 16.04.2021 в розмірі 1978,20 грн. Вказані проценти нараховані за відсотковою ставкою за 1 день в розмірі 1,99%, що передбачено в п. 2 Договору. Однак, вказаний розрахунок містить відомості про нараховані проценти відповідача за договором позики станом на 05.06.2025 в розмірі 8266,05 грн., що суперечить вимогам договору позики. Твердження позивача про те, що, мова оригіналу: «згідно п. 4.2. договору позики №1831274, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі» - не беруться судом до уваги, оскільки п. 4.2 договору позики № 1831274 від 19.03.2021 міститься наступного змісту: «позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі - Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Доказів застосування пролонгації кредиту до договору позики № 1831274 від 19.03.2021 стороною позивача надано не було. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за таких умов договору позики, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 28 днів, починаючи з дня укладення Договору. Даним договором позики, не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 28 дні. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 1831274 від 19.03.2021 року у розмірі 5528 грн. 20 коп., а саме: 3550 грн. 00 коп. - сума боргу за тілом позики та 1978 грн. 20 коп. відсотки за користування позикою в межах строку кредитування (28 дні з моменту отримання позики за період з 19.03.2021 по 16.04.2021). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, додаток №1, додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, витяг з акту № 13-П від 16.05.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579934714.1 від 19.05.2025 про оплату правничої допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Отже позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. Оскільки позовні вимоги за результатом розгляду справи підлягають частковому задоволенню, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, ТОВ «Фінпром Маркет» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1133,45 грн (46,79 % від суми задоволення позовних вимог). Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Outcome: partial