Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Судовим наказом Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2018 року, стягнуто \~із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: с. Поляни, Волочиського району Хмельницької області, на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16 жовтня 2018 року до його повноліття. 15\~липня 2025\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про зміну\~розміру аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на її\~користь на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з визначених\~50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку\~на 1/4\~частину з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~встановленого для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~до досягнення\~дитиною повноліття,посилаючись на те, що єдине і постійне джерело доходу позивача це заробітна плата, яка становить лише 6560 грн. на місяць після усіх відрахувань. Цієї суми, разом з аліментами, які сплачує відповідач, категорично недостатньо не лише для покриття непередбачених витрат на лікування, але й для забезпечення щоденних потреб сина, які збільшуються з віком. З кожним роком потреби дитини зростають: це стосується харчування, одягу, навчання, розвитку, відпочинку, а також необхідності регулярних медичних оглядів та дороговартісного стоматологічного лікування. Позивач вказує, що розмір аліментів, визначений раніше, вже не відповідає реальним потребам дитини та фактичним витратам, які вона несе. Враховуючи вищевикладене, а саме: значні витрати на лікування сина, низький дохід позивача, недостатність поточного розміру аліментів для покриття зростаючих потреб дитини та непередбачених медичних витрат, [PERSON] вважає за необхідне змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] , яка була опитана в судовому засіданні 01\~вересня 2025 року, подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила справу слухати у її та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] , яка була опитана в судовому засіданні 01\~вересня 2025 року, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її та відповідача відсутності, у позові просила відмовити. У поданому відзиві на позов вказала, що відповідач завжди сплачував аліменти в більшому розмірі. Позивач вказує про постійні витрати на лікування дитини, однак вона не позбавлена можливості на досудове звернення до відповідача з питанням розділення таких витрат, а в разі не досягнення спільних рішень звернутись до суду про стягнення додаткових витрат. На думку представника відповідача, часті застуди та ГРВІ дитини не є хронічними захворюваннями та такими що погіршують стан здоров`я дитини, а є лише етапом формування імунітету дитини. Окрім того, матеріальний стан відповідача не покращився, жодного дороговартісного майна у власності відповідача немає і не було придбано з часу стягнення аліментів. У поданій відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначила, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Позивач вважає, що необхідно змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених судовим наказом Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2018 року з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки закон не забороняє подання до суду позову з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, а прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. Заслухавши 01 вересня 2025 року учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Судом \~встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Судовим наказом Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2018 року, стягнуто \~із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: с. Поляни, Волочиського району Хмельницької області, на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16 жовтня 2018 року до його повноліття (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 05 лютого 2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 5\~ст. 183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину\~однієї чверті, на двох дітей\~однієї третини, на трьох і більше дітей\~половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989\~року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27\~лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже,\~зважаючи на\~всі обставини\~справи,\~відповідач \~не позбавлена\~можливості змінити\~ спосіб\~стягнення аліментів\~та у\~визначеному законом\~розмірі заявляти\~вимогу про\~стягнення їх\~у частці\~від доходу\~відповідача,\~звернувши увагу\~і на\~той факт,\~що сума\~аліментів,\~які нараховуються\~на утримання\~дитини,\~належним чином\~не забезпечує\~одержання коштів,\~необхідних для\~її нормальної\~життєдіяльності,\~враховуючи,\~що відповідачем\~не спростовані\~вимоги позивача,з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися мінімальні життєві стандарти, вимога про зміну розміру аліментів включає в себе вимогу про встановлення мінімального розміру аліментів, визначених законодавством України, а тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі викладеного та відповідно до ст. 192 СК України позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Таким чином, судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ст. ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved