Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 29.10.2021 між ТОВ «Кошельок» та відповідачем укладено договір про надання коштів у позику №3597613531-505310, відповідно до якого [PERSON] отримав споживчий кредит на споживчі цілі у розмірі 8 000 грн на 22 днів з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 2,2% в день (базова процентна ставка - 2,2% в день з першого дня прострочення, дисконтна процентна ставка - 0,01% в день). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 15.01.2025 становить 40 160,81 грн та складається з: 8 000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 17 776 грн - заборгованості за відсотками за користування позикою, 12 132,76 інфляційні збитки за період з 17.02.2022 по 15.01.2025, 2 252,05 №% річниз за період з 17.02.2022 по 15.01.2025. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що позивач не надав доказів погодження умов договору, на які він посилається у зв`язку з відсутністю узгодження його з відповідачем шляхом накладення електронного підпису на кредитний договір, що суперечить нормам Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем до позовної заяви не надано доказів, що саме Правила надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» у редакції від 19.08.2021, які додані до позовної заяви були погоджені відповідачем при підписанні кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачу. Від представника позивача надійшли письмові пояснення на відзив, в яких він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, посилався на необґрунтованість та безпідставність відзиву, зазначив, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, договір був укладений в електронній формі, тому відповідно є таким що укладений в письмовій формі. Вказував, що вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних базуються на ст. 625 ЦК України, яка не містить винятків щодо застосування у період воєнного стану, а вимога про стягнення відсотків не суперечить чинному законодавству. Ухвалою суду від 06.08.2025 задоволено клопотання ТОВ «Кошельок» та витребувано у АТ «Універсал банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, буд 54/19: інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; 2)виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за період з 28.10.2021 по 01.11.2021, що належить відповідачу; 3)інформацію чи отримував [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] платіж в розмірі 8 000 гривень в період з 28.10.2021 по 01.11.2021. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.10.2021 між ТОВ «Кошельок» та відповідачем укладено договір про надання коштів у позику №3215010016-481363, відповідно до якого [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 8000 грн на 22 днів з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 1,10% в день, що складає 2024 грн (стандартна процентна ставка - 2,20% в день, дисконтна процентна ставка - 0,01% в день). Згідно п.4.1.1 договору, клієнт зобов`язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів; у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом включаючи день погашення. За змістом п. 2.2 договору, встановлений строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів фактично нарахованих за користування кредитом. Відповідно до п.3.9 договору, з наступного дня після закінчення лояльного періоду у відповідності до положень ч.2 ст. 625 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю сплачувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Пунктом 3.10 договору передбачено, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним кредитодавець має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі до 2% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Згідно п.3.13 договору, позичальник проводить погашення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом безготівкового перерахування суми кредиту та процентів за користування кредитом на рахунок кредитодавця через особистий кабінет визначений розділом 9 цього договору. ТОВ «Кошельок» належним чином виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведеного убачається, що сторони погодили укладення кредитного договору в електронній формі, що узгоджується із п. 9.1 Кредитного договору. Відповідно до відповіді Центрального відділення ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві на лист про підтвердження операції, банком надано підтвердження, що 29.10.2021 о 12 год. 10 хв. зараховано на картку № [NUMBER] суму платежу у розмірі 8 000 грн. ID заявки 505310. Відповідно до відповіді наданої АТ «Універсал Банк» на ухвалу суду, банком було ініційовано детальну перевірку в ході якої було підтверджено, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на рахунок якої 29.10.2021 о 12 год. 10 хв. було здійснено зарахування коштів у розмірі 8 000 грн. Отже, зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача є доведеним. З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, умови договору позивачем виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на банківську карту, номер якої наданий відповідачем. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Після укладення кредитного договору відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредитів та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 15.01.2025 становить 40 160,81 грн та складається із: 8000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 17 776 грн - заборгованості за відсотками за користування позикою, 12 132,76 грн - інфляційних збитків за період з 17.02.2022 по 15.01.2025, 2 252,05 грн - 3% річних за період з 17.02.2022 по 15.01.2025. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. У зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором про надання коштів у позику №3597613531-505310 від 29.10.2021 в частині 8000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 17 776 грн - заборгованості за відсотками за користування позикою підлягають задоволенню. У зв`язку з простроченням позичальником виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором за період з 17.02.2022 по 15.01.2025 позивачем нараховано 3% річних у розмірі 2 252,05 грн. та інфляційні втрати у розмірі 12 132,76 грн. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим, визначаючи період за який підлягають стягненню вказані кошти суд враховує, що Законом України від 15 березня 2022 року (набув чинності 17 березня 2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 . Зокрема, у п. 18 зазначено «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З урахуванням викладеного суд вважає, що розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних на користь позивача із відповідача повинен бути розрахований за період з 17.02.2022 по 23.02.2022. Таким чином, інфляційні втрати позивача за вказаний період становитимуть - 0 грн, розмір трьох відсотків річних становитиме - 14,83 грн. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ ТОВ «Кошельок» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається із 8000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 17 776 грн - заборгованості за відсотками за користування позикою, 14,83 грн - 3% річних за період з 17.02.2022 по 23.02.2022. В іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: partial