Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

28 серпня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 29.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3258833, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти. Товариство виконало зобов`язання та надано грошові кошти у розмірі та у строк визначені договором. Відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором. 02.07.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~уклали Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 3258833 від 29.03.2021 року. Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем становить 22825,00 грн, яка складається з 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 16875,00 грн заборгованості за процентами, 950,00 грн заборгованості за комісією. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 22825,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 29.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3258833 (далі\~- Договір). Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту 5000,00 грн. Згідно п. 1.3., 1.4. Кредит надається строком на 15 днів з 29.03.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 13.04.2021. Відповідно до п. 1.5.1. комісія за надання кредиту: 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.0 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2) (а.с.5-9). Як вбачається з довідки виданої ТОВ «Мілоан» від 12.06.2025, [PERSON] підписала вище вказаний договір із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором U79579 (а.с.10 на звороті). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.\~ Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання\~ електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладено у відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно копії Платіжного доручення 42627842 від 29.03.2021, ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 грн (а.с.12). Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало зобов`язання за\~Договором № 3258833\~та надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~укладено Договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до боржників вказаних у Реєстрах Боржників (а.с.14-22). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року, до ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~3258833 в сумі 22825,00 грн, яка складається з 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 16875,00 грн заборгованості за процентами, 950,00 грн заборгованості за комісією (а.с.23). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги\~за Договором укладеним з [PERSON] перейшло до\~ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача\~заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Приймаючи до уваги те, що\~відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача\~заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн\~є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача\~заборгованості за процентами в сумі 16875,00 грн, суд зазначає наступне. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті\~1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625\~ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц). Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22). Судом встановлено, що відповідач отримала від позивача кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, строком на 15 днів з 29.03.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 13.04.2021. Проценти за користування кредитом: 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2). Проте, як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3258833, складеної ТОВ «Мілоан», останнє нараховувало відповідачу проценти за кредитним договором, в тому числі за період з 29.03.2021 по 12.06.2021 (а.с.12-13). Суд констатує, що позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів щодо правомірності та підстав нарахування процентів за вказаним договором після закінчення строку позики, отже їх нарахування не відповідає положенням законодавства та умовам договору. Приймаючи до уваги те, що у кредитному договорі сторони чітко визначили розмір відсотків, який підлягає сплаті позичальником за період строку дії договору, а саме в сумі 1875,00 грн, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення процентів за договором підлягає частковому задоволенню на суму 1875,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення\~з відповідача на користь позивача 950,00 грн комісії, суд зазначає наступне. Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються \~комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено судом з умов договору, комісія за надання кредиту: 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.0 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1.). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Приймаючи до уваги те, що у договорі\~ТОВ «Мілоан»\~не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язані з видачою кредиту, суд дійшов висновку, що\~положення п. 1.5.1.\~Договору про споживчий кредит № 3258833\~від 29.03.2021\~є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога\~в частині стягнення з відповідача на користь позивача\~950,00 грн заборгованості по комісії\~до задоволення не підлягає. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі\~22825,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму\~6875,00 грн,\~що становить 30,12% від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі\~2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача\~підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі\~729,62\~грн, що складає 30,12% від\~2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для\~визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Усенко М.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 8000,00 грн (а.с.25-28). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 2409,60 грн, що складає 30,12 % від 8000,00 грн.

Outcome: partial