Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.04.2018 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду ми припинили шлюбні відносини у 2025 році. Мешкаємо окремо. Діти зареєстровані за місцем реєстрації батька, але фактично мешкають за місцем реєстрації матері. Відносин не підтримуємо, маємо роздільний бюджет. Відповідач не допомагає утримувати дітей. Життєва позиція відповідача щодо принципів побудови сім`ї та взаємних прав та обов`язків повністю суперечать поглядам позивача. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Зберегти сім`ю неможливо, примирення між сторонами недоцільне. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 27 квітня 2018 року, Центрально- Міським районним місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №217, а також стягнути з відповідача витрати по справі, а саме судовий збір. Позивачка до початку судового засідання надала заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 27.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). За час шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] (а.с.6) та донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.7). У відповідності до положень ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11\~від 21.12.2007\~року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.\~10\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно з ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. Крім того, суд враховує також факт визнання відповідачем позовних вимог та його бажання розірвати шлюбні відносини з позивачкою. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на клопотання позивачки, суд вважає за необхідним залишити останній після розірвання шлюбу прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу [PERSON] . Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст.\~141, ч. 1 ст.\~142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 605,60 грн., інша половина судових витрат в розмірі 605,60 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного та

Outcome: approved