Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

ТОВ "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 4123681 від 10.12.2023 року в розмірі 26 412 грн. та за договором позики № 79221791 від 29.03.2024 року в розмірі 11 630,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору позики № 4123681 від 10.12.2023 року, укладеного в електронній формі з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", відповідач отримав позику в сумі 6 000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідно до іншого договору позики № 79221791 від 29.03.2024 року, укладеного в електронній формі з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", відповідач отримав позику в сумі 3 500 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. В подальшому, відповідно до укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та реєстрів боржників № 23 від 11.04.2024 року, №30 від 19.08.2024 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало (відступило) на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі щодо [PERSON] за договором позики № 4123681 в розмірі 26 412 грн. та за договором позики № 79221791 в розмірі 11 630,50 грн. Первісний кредитор ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язувався повідомити відповідача про відступлення на користь позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права грошової вимоги за вищевказаними договорами позики, однак, не зважаючи на це та умови договорів позики, відповідач не виконав зобов`язання з повернення позики та відсотків за її користування ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Зазначає, що первісний кредитор зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу позичкові кошти у розмірі, передбаченому умовами договорів. У порушення умов укладених договорів відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 38 042,50 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вищевказаному розмірі, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16.07.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.1, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки від 14.07.2025 року зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] та саме за вказаною адресою відповідачу направлялися судові повістки та інші процесуальні документи. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. З досліджених судом доказів встановлено, що 10.12.2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] укладено договір позики №4123681 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 5 000 грн. шляхом безготівкового переказу на банківський картковий рахунок, строком на 26 календарних днів та зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі: 1) 69,95 % (базова процентна ставка за перший день користування позикою); 2) 3 % (знижена процентна ставка, яка застосовується з другого дня користування позикою до дати повернення позики) (а.с.8). Згідно п.10 договору позики, зазначений договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Окрім того, 29.03.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] укладено інший договір позики № 79221791 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 3 500 грн. шляхом безготівкового переказу на банківський картковий рахунок, строком на 13 календарних днів та зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі: 1) 2,5 % (базова процентна ставка, яка застосовується протягом періоду користування позикою); 2) 2,5 % (денна процентна ставка, яка застосовується у відповідності до умов програми лояльності); 3) 2,7 % (процентна ставка, яка застосовується за понадстрокове користування позикою) (а.с.23). Згідно п.21 договору позики, зазначений договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позивач у справі ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не є первісним кредитором згідно вищенаведених договорів позики. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" посилається на те, що право вимоги до [PERSON] за договорами позики № 4123681 від 10.12.2023 р. та № 79221791 від 29.03.2024 р. перейшло до товариства на підставі договору факторингу, вказуючи на те, що товариство отримало право вимоги за вищевказаним договором позики від кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" на підставі договору факторингу №14/06/21 та реєстрів боржників № 23 від 11.04.2024 р., № 30 від 19.08.2024 р. Судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги, зокрема і за договорами позики № 4123681, №79221791. Предметом договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. є відступлення права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Перелік боржників, суми грошових вимог та фінші дані зазанчаються у відповідних Реєстрах боржників. При цьому відповідно до визначення термінів, що використовуються у вищевказаному договорі факторингу, право вимоги це право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики (а.с.12). Водночас, згідно умов п.1.1 договору факторингу встановлено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання\~зобов`язань\~за якою\~настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п.1.2 договору факторингу) (а.с.12 на звороті). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 р., витягу з реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 р. до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р., ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги до [PERSON] за договором позики № 4123681 від 10.12.2023 р. на загальну суму 26 412 грн. (а.с.18, 20). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 р., витягу з реєстру боржників №30 від 19.08.2024 р. до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р., ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги до [PERSON] за договором позики № 79221791 від 29.03.2024 р. на загальну суму 11 630,50 грн. (а.с.28, 30). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перейшло до нового кредитора, яким є позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", на підставі договору факторингу, який був укладений 14.06.2021 року. За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною першою статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно з положеннями статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за договорами позики № 4123681 від 10.12.2023 р. та № 79221791 від 29.03.2024 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] виникли 10.12.2023 р. та 29.03.2024 р. відповідно, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 14/16/21 від 14.06.2021 р., таким чином на час укладення договору факторингу у ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було відсутнє право вимоги до [PERSON] за договорами позики № 4123681, № 79221791, оскільки відповідач на час укладення договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинними договорами. При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 р. у справі № 910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021р. у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 р. у справі № 5026/886/2012). Умовами договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. не передбачено передачу права грошової вимоги, яке виникне в майбутньому. Відтак з наведеного вбачається, що згідно умов вказаного договору факторингу первісним кредитором передано право вимоги за договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав та не стосується зобов`язань строк виконання яких виникне в майбутньому. Також на час укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про [PERSON] як боржника надана у витягу з реєстрів боржників № 23 від 11.04.2024 р., № 30 від 19.08.2024 р., тобто через три роки після укладення договору факторингу. Отже, між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на час укладення договору факторингу 14.06.2021 р. не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 р. не було, і сторони не могли передбачити, що 10.12.2023 р., 29.03.2024 р. цим товариством буде укладено договори позики з відповідачем. Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу був укладений між первісним кредитором ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 14.06.2021 р., тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до [PERSON] за договорами позики, укладеними між ними 10.12.2023 р. та 29.03.2024 р., при цьому умови договору факторингу не передбачали передачу права вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), відтак суд приходить висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за договорами позики, оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що договори позики було укладено між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] 10.12.2023 р. та 29.03.2024 р., тобто вже після укладення ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р., отже, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договору факторингу від 14.06.2021 р. Таким чином, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало. Оскільки ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" право вимоги відносно [PERSON] як боржника у зобов`язанні на момент укладення договору факторингу не набуло, відповідно таке право не могло бути передане цим товариством на користь позивача на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за договорами позики, укладеними 10.12.2023 р. та 29.03.2024 р. між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". На підставі викладеного суд вважає, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не довело переходу до нього права вимоги до відповідача за договорами позики № 4123681, № 79221791, які було укладено з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", а тому позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed