Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житло. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.09.2025 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житло - задоволено. Визнано квартиру за адресою [ADDRESS] , яка була придбана за договором купівлі-продажу від 15.01.1996 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Філюк В.М. та зареєстровано в реєстрі за №202, особистою приватною власністю [PERSON] . На адресу суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно якої просить суд стягнути з Державного бюджету України на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 10 978, 80 грн. В обґрунтування заяви вказує, що у резолютивній частині рішення суд не вирішив питання щодо повернення сплаченого нею судового збору. Відповідач проживає на території РФ, тому стягнення сплаченого нею судового збору з нього не можливе. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Положеннями ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" визначено випадки, коли сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, а саме в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Таким чином, з наведеного вбачається, що ст. 7 Закону України "Про судовий збір" не передбачено повернення сплаченого судового збору, у разі прийняття рішення судом про задоволення позову. Водночас, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується ч. 1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 978, 80 грн.

Outcome: approved