Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У вересні 2025 із заявою до суду звернувся [PERSON] , який просив встановити факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] , виданої 01.09.1980 року. Мотивував заявлені вимоги тим, що він з 1980 року працював в Щигровському експлуатаційно технічному вузлі зв`язку. 31.07.2025 заявник звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Проте заявнику було відмовлено у призначенні пенсії за віком оскільки у його трудовій книжці помилково зазначено його прізвище «рос. [PERSON] », що не відповідає його паспортним даним «рос. [PERSON] ». Наведені факти перешкоджають заявнику оформити пенсію за віком, оскільки іншого порядку внесення змін до зазначених документів не передбачено, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 12.09.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. Сторона заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просили заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб до суду не з`явилися, суду надали заяву із проханням здійснити розгляд заяви у їх відсутність. Судом установлено, що згідно паспортних даних ім`я заявника [PERSON] , дата народження [INFO] . На наступному аркуші паспорта прізвище заявника «рос. [PERSON] ». У свідоцтві про народження прізвище заявника « рос. [PERSON] » дата народження [INFO] . [PERSON] видано посвідчення про інвалідність 3 групи. Трудова книжка серії [NUMBER] видана на ім`я «рос. [PERSON] », дата народження [INFO] . Рішенням ГУ ПФУ у Кіровоградській області відмовлено заявнику у видачі пенсії за віком, адже у трудовій книжці прізвище «рос. [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». Диплом та військовий білет видано на ім`я «рос. [PERSON] ». Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та записів трудової книжки записи збігаються про періоди роботи заявника на ТОВ «Берестовий» та СТОВ «Імпульс». Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 7\~ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2\~ст.293ЦПКУкраїни суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2\~ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). З урахуванням викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт належності [PERSON] , трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 01.09.1980 року, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та необхідне для призначення та отримання пенсії у встановленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved