Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У вересні 2023 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 407 284,61 грн., з яких: 96 238,06 грн. - компенсаційні платежі (3%відсотки), розраховано згідно вимог ст. 625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами; 311 046,55 грн. - інфляційні втрати (період з 01.06.2020 по 23.02.2022) та судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що заочним рішенням Шевченкіського районного суду м. Києва від 09.08.2010 року, із відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 157/П/43/2006-840 від 17.11.2006 року в сумі 243 816,46 доларів США, що в еквіваленті становить 1 952 189,63 грн.. Зазначає, що 21.05.2020 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «КБ «Надра» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого установа набула усі права вимоги за Кредитним договором № 157/П/43/2006-840 від 17.11.2006 року укладеним між Банком та [PERSON] .. Крім того, згідно Договору відступлення права вимоги Установа набула право й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. 05.06.2020 року Державна іпотечна установа направила повідомлення на адресу відповідача [PERSON] про відступлення права вимоги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2022 року, у справі № 761/12270/13-ц було замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на Державну іпотечну установу. Позивач вказує, що відповідачі зазначене рішення суду не виконали та заборгованість ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем не погасили. З огляду на не виконання відповідачами рішення суду, позивачем нараховано, у відповідності до ст. 625 ЦК України, заборгованість у розмірі 407 284,61 грн., з яких: 96 238,06 грн. - три відсотки річних, в межах строку позовної давності, 311 046,55 грн. - інфляційні втрати за період із 01.06.2020 р. по 23.02.2022 р., які підлягають стягненню за вимогами закону солідарно із відповідачів, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2023 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2024 вказану позовну залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2025 ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.04.2025 вищевказана позовна заява передана в провадження судді Сіромашенко Н.В.. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позові, та ухвалити відповідне рішення, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач-1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідач-3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідач-4 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідач-5 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.08.2010 року у справі № 2-5647/10, позов Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість по кредиту в сумі 243816,46 доларів США, що еквівалентно 1952189,63 грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі позовної заяви до суду та судові витрати в сумі 1820,00 грн. Згідно з п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 21.05.2020 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «КБ «Надра» укладено Договір відступлення права вимоги. Відповідно до п. 2 вказаного договору, за цим договором Новий кредитор/іпотекодержатель/заставодержатель в день настання відкладальної умови, в изначеної в п 14.1 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами. Права кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя за Основними договорами переходять до Нового кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя у повному обсязі та на умовах, які існують на момент набуття Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. 05.06.2020 року Державною іпотечною установою було направлено на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року у справі № 761/12270/13-ц, замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на Державну іпотечну установу, як правонаступника за правом грошової вимоги до боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач вказує, що відповідачі рішення суду належним чином не виконали та заборгованість перед позивачем вже тривалий час не погашають. Доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було. Відповідно до розрахунку заборгованості за порушення грошового зобов`язання заборгованість позичальника [PERSON] нарахована на прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого згідно заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09.08.2010 року у судовій справі №2-5647/10, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України перед Державною іпотечною установою складає: 407 284,61 грн., а саме: 96 238,08 грн. компенсаційні платежі (з % річних), розраховано згідно вимог ст. 625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами; 72242,01 грн. інфляційні втрати (за період з 01.06.2020 року по 23.02.2022 року). Зазначений розрахунок стороною відповідачів спростовано в ході розгляду справи не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань перед позивачем. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу). Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав. У пункті 45 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження№ 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зазначено, що «відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. […] Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). […] Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду ( ч.4 ст. 263 ЦПК України). Так, із матеріалів справи та обставин встановлених судом вбачається, що 09.08.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 2-5647/10 було ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, заборгованість за кредитним договором у розмірі 243 816,46 доларів США, що в еквіваленті становить 1 952 189,63 грн.. Відомості про виконання вищезазначеного судового рішення відповідачами суду не надані. За змістом пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК УКраїни у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Однак, в даному випадку предметом спору стягнення з відповідачів нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України з підстав невиконання судового рішення, а не кредитного договору. Враховуючи наведене, а також те, що судове рішення залишається невиконаним впродовж тривалого часу, відповідача не скористались правом довести відсутність заборгованості за судовим рішенням, а також доведеності позовних вимог, позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 6109,27 грн..

Outcome: approved