Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.09.2025 суд ухвалив позов задовольнити частково. Стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» 5994 гривень 30 копійок заборгованості за Кредитним договором №2692610124 від 12.01.2024 та 414 гривень 71 копійку судового збору. Від представника позивача надійшла заява, у якій останній просить долучити докази понесення судових витрат та ухвалити додаткове рішення у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Розглянувши заяву, суд доходить такого висновку. Розглянувши заяви сторін, суд доходить такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача у позові зазначав, що докази понесених судових витрат будуть подані після ухвалення судового рішення. Отже, зважаючи на те, що в строк, встановлений законом, представник позивача надав докази понесених судових витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказані докази слід долучити до матеріалів справи. У частині другій статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пункту третього частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач на підтвердження судових витрат на правову допомогу надав договір про надання правової допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 (а.с.86-92), акт виконаних робіт №3632711777 на суму 5000 грн. Суд вважає, що витрати понесені позивачем на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами та відповідають критерію їх розумності та співмірності. Зважаючи на те, що позов задоволено частково на суму 5994,30 грн із заявлених позивачем 35006,90 грн, що становить 17,12 %, тому, в силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 856 (17,12 % від 5000) грн судових витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial