Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року у справі № 759/21608/24 у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дітей разом з батьком було відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю - задоволено у повному обсязі. У зв`язку з тим, що представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Бойко Н.В. до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про можливість подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення, питання про розподіл судових витрат не було вирішено судом під час ухвалення рішення по суті. 13 жовтня 2025 року [PERSON] , в особі свого представника, подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь: 1 211,20 грн - відшкодування судового збору. 166 896,00 грн - відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та пов`язаних із залученням перекладачів. Всього - 168 107,20 грн. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки зустрічний позов [PERSON] задоволено повністю, а у первісному позові відмовлено, всі документально підтверджені та обґрунтовані судові витрати, понесені [PERSON] , підлягають стягненню з [PERSON] . Судовий збір у розмірі 1 211,20 грн було сплачено [PERSON] при поданні зустрічного позову. Враховуючи повне задоволення зустрічного позову, ця сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат [PERSON] надано до суду: квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн, Договір про надання правничої допомоги, Додаткову угоду № 1, а також Акт приймання-передачі наданих правових послуг від 10 жовтня 2025 року, яким загальна сума витрат визначена у розмірі 166 896,00 грн, що включає 106 000,00 грн вартості послуг професійної правничої допомоги та 60 896,00 грн відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладачів, а також докази їх часткової оплати. Суд, дослідивши наданий акт приймання-передачі правових послуг від 10 жовтня 2025 року, який містить детальний опис наданих адвокатом Бойко Н.В. послуг, їх обсяг та вартість, встановлену Додатковою угодою № 1, вважає, що заявлена до стягнення сума вартості наданих послуг професійної правничої допомоги у розмірі 106 000,00 грн (сто шість тисяч гривень 00 копійок) є співмірною зі складністю справи, характером спору (визначення місця проживання дітей) та обсягом роботи, виконаної адвокатом. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду (наприклад, постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19), згідно з якою витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, за умови підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості, що доведено поданим актом. Отже, сума 106 000,00 грн підлягає стягненню. [PERSON] також просить стягнути 60 896,00 грн як відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладачів та проведенням експертиз (які були заявлені у попередньому розрахунку). Суд зазначає, що відповідно до принципів судочинства, до стягнення підлягають лише ті витрати, які є необхідними, розумними та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із розглядом конкретної справи та необхідністю захисту порушеного права. Суд приходить до висновку, що заявлені витрати на переклад та проведення експертиз у розмірі 60 896,00 грн не мають прямого та необхідного відношення до предмету даного спору - визначення місця проживання дітей. Суд, розглядаючи справу про визначення місця проживання дітей, керується переважно інтересами дітей, висновками органів опіки та піклування, а також дослідженням особистих якостей батьків та умов проживання. За відсутності належного обґрунтування того, що ці витрати (на переклад документів чи експертизи) були безпосередньо необхідні для вирішення судом питання по суті позову та були ініційовані судом або визнані судом обов`язковими для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд відмовляє у стягненні цієї частини витрат.

Outcome: partial