Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») - директор товариства Гедзь О.В. через систему «Електронний суд» звернулася до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» загальну суму заборгованості за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року в розмірі 12909,15 гривень, з яких: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8409,15 гривень - сума заборгованості за відсотками, та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрат понесених на правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) та [PERSON] укладено Договір позики № 1476322 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4500,00 гривень, строк позики - 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 21Uhf22SSc) і був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]. Позикодавець зобов`язання за Договором позики № 1476322 виконав у повному обсязі, передав позичальнику грошові кошти в сумі 4500,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС». Перерахування коштів підтверджується електронною платіжною інструкцією № 3aaa2487-bb1e-4cfb-b5cc-78b9d7a2ec9c від 17.02.2021 року про перерахування коштів в розмірі 4500,00 гривень на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач № [NUMBER] . Боржник свої зобов`язання за Договором позики № 1476322 не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 12909,15 гривень, з яких: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8409,15 гривень - сума заборгованості за відсотками. У подальшому Позикодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики. 26.10.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладений Договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє товариство набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року. 03.04.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено справу до розгляду по суті, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи. За клопотанням представника позивача витребувано докази. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача Гедзь О.В. направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у визначений законом спосіб, ухвала про відкриття провадження та судові повістки направлялися за місцем його реєстрації, але не були отримані адресатом та повернулись до суду із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 72, 90, 98). Відповідач також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не направив. За змістом ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 17.02.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 1476322 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4500,00 гривень, строк позики - 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір укладений в порядку Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису 21Uhf22SSc, який був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] (а.с. 13 (зворот) - Договір позики). Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 4 Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення за залишок Позики. Згідно із п.п. 5.1 п. 5 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua (а.с.14-24). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] з яким укладений Договір позики № 1476322 ідентифікований Товариством (а.с. 24 (зворот). ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перераховано кошти у загальній сумі 4500,00 гривень [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , згідно з електронною платіжною інструкцією 3aaa2487-bb1e-4cfb-b5cc-78b9d7a2ec9c від 17.02.2021 про перерахування коштів на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач № [NUMBER] (а.с. 25 - підтвердження, а.с. 26 - платіжна інструкція). Банківська карта № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та на вказану картку 17.02.2021 року здійснено грошовий переказ в розмірі 4500,00 гривень (а.с. 74- інформація АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а.с. 75-76 - виписка по рахунку). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 10, 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 26.10.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Фактор») укладено Договір факторингу № 2610, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей (а.с 27-38 - Договір факторингу з додатками). Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року (а.с. 35-36). 03.04.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей (а.с. 38-48 - Договір факторингу з додатками). Відповідно до Реєстру заборгованості до Договору факторингу № 310323-ФК, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року в сумі 12909,15 гривень (а.с. 47-48). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник свої зобов`язання за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яку позивач визначає в розмірі 12909,15 гривень, з яких: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8409,15 гривень - сума заборгованості за відсотками. Заборгованість розрахована за період з 17.02.2021 по 28.05.2025. Відсотки нараховані за період з 17.02.2021 по 01.06.2021 (а.с. 6-8 - розрахунок). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів перевищує 14 днів. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження продовження строку користування позикою, а договір позики не містить умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування процентів після закінчення строку, на який надано позику, тобто після 03.03.2021 року. Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 4500,00 гривень слід проводити із відсоткової ставки 1,99%, яка обмежується 14 днями та їх загальний розмір складає 1253,70 гривень (4500 грн х 1,99% х 14 днів). В рахунок погашення відсотків відповідачем було сплачено 03.03.2021 - 88,20 гривень. 08.03.2021 - 88,20 гривень, 09.03.2021 - 110,25 гривень, 18.03.2021 - 198,45 гривень, 24.03.2021 - 110,25 гривень, 30.03.2021 - 110,25 гривень, 04.04.2021 - 198,45 гривень, а відтак залишок заборгованості за відсотками складає 349,65 гривень. Розмір відсотків за користування кредитними коштами в сумі 8409,15 гривень позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року в розмірі 349,65 гривень, розраховані в межах строку користування кредитом, з урахуванням сум внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ " ФІНПРОМ МАРКЕТ " до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року в сумі 4849,65 гривень, з яких: 4500,00 гривень - за тілом кредиту та 349,65 гривень - за відсотками за користування кредитом. Оцінюючи добуті в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає задоволенню частково. Позивачем доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідач своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог до суду не подав, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором позики № 1476322 від 17.02.2021 року в сумі 4849,65 гривень, з яких: 4500,00 гривень - за тілом кредиту та 349,65 гривень - за відсотками за користування кредитом. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 60 - платіжна інструкція). За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, оскільки позов задоволено частково, що складає 37,5675 % від суми позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 910,03 гривень (2422,40 грн х 37,5675 % /100%). Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовні позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 гривень. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, витяг з Акту № 12-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.04.2025 року, вартість наданих послуг складає 3500 гривень, з яких: вивчення та збір документів, визначення правової позиції - 500 гривень, складання позовної заяви - 3000 гривень, платіжна інструкція кредитового переказу коштів, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 49-55). За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, оскільки позов задоволено частково, що складає 37,5675 % від суми позовних вимог, витрати на правничу допомогу понесені позивачем у суді підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1314,86 гривень (3500,00 грн х 37,5675 % /100%). На підставі наведеного,

Outcome: partial