Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

14.05.2025 [PERSON] (далі - позивач-1, [PERSON] ) та [PERSON] (далі - позивач-2, [PERSON] ) звернулися з вказаним позовом до Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - відповідач, Соколівська сільська рада), в якому просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частки у спадщині кожному після смерті їх батьків - [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги аргументували наступним, що [INFO] помер їхній батько - [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину в рівних частках прийняли, але не оформили: дружина - [PERSON] , сини: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла їхня мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частки спірного будинку. 25.04.2025 спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Флоренко С.К. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці у спадщині кожному після смерті їх батьків - [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус винесла відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності на вищезазначений житловий будинок у зв`язку із тим, що [PERSON] не здійснив зміну свідоцтва на право власності видане колгоспному двору, спадкоємцям необхідно звернутися до суду для оформлення права власності в порядку спадкування за законом. Представник позивачів - адвокат Васильченко З.С. подала до суду заяви, в яких просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 134, 145, 153). Відповідач про час, дату та місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. 20.06.2025 надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог за умови доведеності обставин, вказаних у позовній заяві та наявності законних підстав, проте взяти участь у судовому засіданні не має можливості (а.с. 28). Зважаючи на викладене, суд вважає, що сторони є належно повідомленимм про дату судового засідання і справа може бути розглянута за відсутності представників. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у судовому засіданні 13.10.2025. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO] (а.с. 5, 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 102, 120). У свідоцтві про право власності на будівлю від 25.04.1989 зазначено, що домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , із надворними будівлями дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2025 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частці у спадщині кожному після смерті їх батьків: [PERSON] , 1930 р.н., померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні документи, що посвідчуюють право власності спадкодавців на вищевказаний житловий будинок (чи його частку) (а.с. 8-9, 130-131). Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 19.09.2024 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 зареєстровано за [PERSON] (свідоцтво про право власності від 25.04.1989, виконком Миколаївської сільської ради народних депутатів) (а.с.10). Рішенням Соколівської сільської ради від 28.07.2022 перейменовано вулицю в с. Миколаївка з вул. Пушкіна на вул. Надії Тарковської (а.с. 11). Як вбачається із спадкової справи №220-2008 від 24.12.2007 (а.с. 41-92), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заяви про прийнятта спадщини подали: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41-42, 53-54). На момент смерті [PERSON] разом із ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). У виписці з погосподарської книги Миколаївського старостинського округу Соколівської сільської ради від 25.10.2024 вказано, що відповідно до запису у погосподарській книзі № 1 за 1991-1995 рр. Миколаївської сільської ради житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Список членів господарства: голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 87). Згідно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 7,4953 гектарів, кадастровий номер 3522585000:02:000:0451 (а.с. 77). Як вбачається із спадкової справи №25/2024 від 06.11.2024 (а.с. 93-140), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяви про прийнятта спадщини подали: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 93-94, 99-100, 100-101). Відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян [PERSON] народилася [INFO] (а.с.94). Згідно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 7,1154 гектарів, кадастровий номер 3522585000:02:000:0452 (а.с. 118). Вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складає 396395,30 грн (а.с. 70-71). Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися У ч. 2 ст. 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1 ст.1267 ЦК України зазначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч. 3 цієї ж статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до ст. 120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Отже, [PERSON] як член колгоспного двору була власником 1/2 частини спірного житлового будинку. Після смерті свого чоловіка (батька позивачів) вона успадкувала половину будинку від 1/3, яка належала [PERSON] (тобто 1/6). Відповідно, сини [PERSON] успадкували інші по 1/3 частині від 1/2 частини батька, а саме по 1/6 частині будинку. На момент смерті [PERSON] мала у власності 2/3 частини спірного будинку, яку успадкували: [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки спірного будинку. Отже, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] необхідно задовольнити частково, визнавчши за ними право власності на спірний будинок після смерті батька по 1/6 частині та після смерті матері по 1/3 частини. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, позивачі в позові просять судові витрати вважати фактично понесеним. Таким чином, враховуючи позицію позивачів, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 1211,20 грн, віднести за рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial