Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання жінки, з якою проживає дитина, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] . Вказує, що від цих відносин у них є син, [PERSON] , який народився [INFO] . Відповідач своє батьківство стосовно дитини визнав. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, син проживає з нею. Усі обов`язки щодо його утримання та виховання вона несе самостійно. Посилається на те, що син перебуває на повному її утриманні. Відповідач життям їхньої спільної дитини не цікавиться, не приділяє їй належної батьківської уваги, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, бо доглядає за малолітнім сином. Дитині потрібно постійно купувати продукти харчування, одяг, взуття, іграшки, медикаменти. Вона не взмозі самостійно забезпечити сина всім необхідним. Позивачка [PERSON] також посилається на те, що відповідач є особою працездатного віку, стан здоровя його добрий, на його утриманні інші особи не перебувають, матеріальний стан задовільний. На даний час відповідач підробляє по найму, тому враховуючи вищенаведене може працювати, заробляти кошти та надавати відповідну допомогу дитині. Крім цього, зазначає, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як жінки з якою проживає дитина, так як є працездатною особою. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 5000 гривень щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розімір 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, у якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Тинкалюк Д., в судове засідання не зявилися, представник скерував на адресу суду відзив на позовну заяву та заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнає в розмірі 2000 гривень, в решті позовних вимог не визнає за безпідставністю. Просить справу розглядати за відсутності сторони відповідача. Вказує, що позивачка [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] в будинку його батьків, оскільки свого житла він не має. З дня народження малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до липня 2025 року, матеріальним забезпеченням займався [PERSON] та його батьки, які піклувалися про свого онука. Вважає, що позивачкою не наданого жодного підтверджуючого документа про матеріальний стан, фізичне здоровя, матеріальне забезпечення, доходи відповідача. Вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання відповідачки є незаконною та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити частково. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що згідно\~копії свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 28.03.2025\~року,\~батьком [PERSON] ,\~ [INFO] , є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.8). Відповідно до\~довідки Мамаївської\~сільської ради\~№220\~від 29.07.2025\~року вбачається,\~що на\~утриманні [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~знаходиться син [PERSON] ,\~ [INFO] , який разом з нею проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). За змістом ст.7 СК Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою статті 141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Сімейного кодексу\~України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум дітей віком до 6 років з 01 січня 2025 року - 2563 гривні. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є працюючою людиною, не має на утриманні інших осіб і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. В теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін та дитини з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 30.07.2025 року і до досягнення повноліття дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, до досягнення сином трьох років, слід зазначити наступне. Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на обов`язок утримання батьком дитини матері, з якою така дитина проживає, що передбачено ч.2\~ст. 84 СК України. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 27 Сімейного кодексу України\~державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. За ч. 1\~ст. 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відносини щодо утримання чоловіка та дружини регулюються\~главою 9 СК України\~"Права та обов`язки подружжя по утриманню". Зокрема,\~статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. За приписом ч. 2, 4, 6\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку. Разом з тим, судом встановлено, що позивачка та відповідач не перебувають і не перебували у шлюбі та не мають прав та обов`язків подружжя. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача на підставі ч.2\~ст.84 СК України\~відсутні. В свою чергу, частиною 2\~статті 91 СК України\~встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Згідно з ч. 2\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Особливість даного виду утримання полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що спільна дитина позивачки та відповідача [PERSON] ,\~ [INFO] , не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання матері дитини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу позивачці. Крім того, відповідач не надав доказів, що рівень його доходу, не дає змоги сплачувати аліменти на утримання матері його дитини. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто з 30.07.2025 року по [INFO] . У зв`язку\~із частковим\~задоволенням позовних\~вимог щодо\~стягнення аліментів\~на утримання\~малолітньої дитини,\~судові витрати\~по справі,\~що складаються\~з витрат\~на сплату\~судового збору\~у розмірі\~1211\~гривень 20\~коп.,\~від сплати\~яких позивачка\~була звільнена\~при подачі\~позову,\~підлягають стягненню\~з відповідача відповідно до\~ст.141\~ЦПК України . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.\~180,\~181,\~184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial