Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

В липні 2024 року адвокат Опольська Н.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку умотивувала тим, що між [PERSON] та ТОВ "Росвен Інвест Україна" укладено Кредитний договір №003-99910-020413 від 02.04.2013. Зазначає, що 04.06.2021 був вчинений виконавчий напис №5660 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі, якого стягуються кошти із позивача на користь відповідача на загальну суму 14 128,17 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.04.2018 по 17.04.2021; сума заборгованості становить 13 778,17 грн. та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту, що становить 6 392,28 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що становить 7 385,89 грн.; послуги нотаріуса за вчинення виконавчого напису становлять 350,00 грн. Наразі ВП № 66660654 знаходиться у приватного виконавця Вінницької області - Турського О.В. Представник позивача вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. № 5660 від 04.06.2021, таким, що не підлягає виконанню через порушення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України про «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Вказує, що ані відповідачем, ані приватним нотаріусом належним чином завіреної копії спірного виконавчого напису та копії всіх документів, на підставі яких був вчиненим виконавчим напис не були надіслані на адресу за місцем реєстрації позивача перед вчиненням виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. за № 5660 від 04.06.2021, а тому враховуючи практику ВС та законодавство України вчинений виконавчий напис є передчасним. Тому просить суд визнати виконавчий напис №5660, який був вчинений 04.06.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 14 128,17 грн. 30.09.2025 у судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Опольська Н.М. не з`явилися; при цьому за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача скерувала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити у відсутності позивача та її як представника; позовні вимоги підтримують у повному обсязі та в разі неявки представника відповідача, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» повторно в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. також в судові засідання не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся завчасно та належним чином. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. видано виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №5660, згідно якого з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №003-99910-020413 від 02.04.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі договору №410/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 27.04.2018 до ТОВ «Росвен Інвест Україна», в розмірі 14128,17 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6392,28 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7385,89 грн., та 350,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.). На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В., 31.08.2021 постановою відкрито виконавче провадження №66660654, з виконання виконавчого напису №5660 виданого 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в загальному розмірі 14128,17 грн. (а.с.11). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Із матеріалів справи судом установлено що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис в порушення вимог встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того,\~з матеріалів\~справи не\~вбачається та\~представником відповідача\~на адресу\~суду не\~скеровано жодних\~належних,\~достовірних,\~достатніх \~та допустимих\~доказів про\~те,\~що при\~вчиненні напису\~нотаріус отримував\~відТОВ «Росвен\~Інвест Україна»\~первинні бухгалтерські\~документи щодо\~видачі кредиту\~та здійснення\~його часткового\~погашення (квитанції,\~платіжні доручення,\~меморіальні ордери,\~розписки,\~чеки тощо),\~тому у\~нотаріуса були\~відсутні підстави\~вважати,\~що розмір\~заборгованості позивача\~перед товариством\~зазначені у\~написі,\~є безспірними. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, в зв`язку виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже ця позовна вимога підлягає до задоволенню. В свою чергу , суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 14 128,17 грн. підлягає відмові в задоволенні за необґрунтованістю, оскільки ані позивачем, ані його представником не надано суду жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів про те, що в порядку виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2021 з позивача ( боржника за виконавчим провадженням) на користь приватного виконавця Турського О.В. були безпосередньо перераховані грошові кошти в розмірі 14 128,17 грн. (виконавчій збір/основна винагорода приватного виконавця). Отже позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1211,20 грн. (судовий збір за одну вимогу немайнового характеру). Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved