Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 01.06.2022 року між нею та відповідачем було укладено шлюб під час якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , натомість спільне сімейне життя у них не склалось та вона звернулась до суду також із позовом про розірвання шлюбу. Зазначала, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, їх спільна малолітня дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Разом з тим, у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона позбавлена можливості працевлаштування та єдине джерело її доходів це щомісячна допомога у розмірі 860 грн, що виплачується Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради. Даного розміру соціальної виплати є недостатньо для забезпечення повноцінного утримання себе та дитини, а тому звернулась до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] , до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років в твердій грошовій сумі - 5 000 гривень. На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволені, посилаючись на те, що він на даний час не працює, а тому немає регулярного стабільного заробітку, при цьому несе матеріальні витрати також на утримання доньки, а тому позбавлений можливості утримувати також дружину з якою проживає дитина. Вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку залежить від можливості платника аліментів сплачувати таке утримання, натомість у нього немає матеріальної можливості утримувати дружину, а тому позов задоволенню не підлягає. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Враховуючи наявність в матеріалах справи відзиву, суд приходить до висновку про наявність підстав для вирішення спору без його участі. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.06.2022 року між сторонами зареєстровано шлюб, під час якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] (а/с 13, 14). Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст.\~75,\~84 СК України. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 75 СК України\~дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Такі висновки, висловлені у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави для надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі\~ст. 84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. В постанові Верховного Суду у справі №750/9224/16-ц (провадження №61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до ч.ч. 2 та 6\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4\~ст. 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Суд, вирішуючи спір, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Так, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим позбавлена можливості працювати, отримує щомічну соціальну допомогу по догляду за дитиною. Відповідач вказує у тексті відзиву, що є безробітним та у скрутному матеріальному становищі, при цьому не посилається на будь-які докази, що підтверджують дані обставини, зокрема про перебування на обліку в центрі зайнятості у статусі безробітного, наявність підстав, що позбавляють його можливості працевлаштуватись, адже він є особою молодого віку та доказів непрацездатності до матеріалів справи не долучив. Самих лише пояснень про безробітність та скрутне матеріальне становище у тексті відзиву без посилань на відповідні докази не достатньо для підтвердження відсутні можливості утримувати дружину. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, а також те, що відповідач не довів цілковитої відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає його малолітня дитина, якій не виповнилося три роки, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі 3028 грн., що становить прожитковий мінімум для працездатної особи відповідно до законодавства, щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи до досягнення дитиною трьох років та вважає, що призначення аліментів у більшому розмірі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. З урахуванням положень ст. 191 СК України аліменти на утримання за рішенням суду стягуються від дня пред`явлення позову. Так, позивач звернулась до суду з даним позовом 15.05.2025 року, що підтверджується відповідним штемпелем на поштовому конверті, та саме з цієї дати слід стягувати аліменти. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial