Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 01.03.2004 по 10.06.2024р. працював спочатку в ремонтно- монтажному цеху ГОКу дільниці №2 монтажником по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій фабрик, a з 24.07.2006р. працював водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху гірничого департаменту ПАТ «АрселорМітталКриявий Ріг». На своєму робочому місті виконував роботи, які були пов`язані з керуванням машини: виконував роботи з перевезення різноманітних вантажів та технологічного персоналу в кар`єрі, керував вантажопідіймальним краном, який здійснює підйом, переміщення та опускання вантажів при виконанні ремонту технологічного обладнання в кар`єрі. Виконуючи таку важку роботу я згодом почав хворіти і уже тривалий час переношу моральні страждання, переживання, фізичні болі та інші негативні наслідки, які викликані поганим станом мого здоров`я. В зв`язку з поганим станом здоров`я захворювання, яке в подальшому було визнане професійним, таким що отримане під час виконання трудових обов`язків: - Радикулопатіяпопереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні екструзій дисків у сегментах, стенозу каналу, стійким поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Захворювання комісією у складі лікарів Головного управління з питань гігієни науково-дослідного інституту промислової медицини, лікувального закладу «МедікомКривбас» та самого відповідача, було визнане професійним. Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (Номер витягу 74/25/1554/В. Дата прийняття рішення 16.07.2025. Номер рішення 74/25/1554/Р позивачу (первинно) було встановлено 25% втрати професійної працездатності. Безстроково. Захворювання професійне. Для того, щоб не отримати ще більш тяжких наслідків для стану здоров`я лікарі заборонили позивачу виконувати роботи за його професією в умовах тяжкої фізичної праці. Від вищезазначених наслідків позивач зазнає моральних страждань, переживання, фізичні болі та інші негативні наслідки, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача в порядку відшкодування моральної шкоди 380 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та без утримання інших обов`язкових платежів. Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 27.08.2025 року від представника відповідача Єфремової Т.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням у розмірі 380000, 00 гривень відмовити у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що працівник має право відмовитись від дорученої роботи, якщо створилась виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я. При укладенні трудового договору з позивачем йому було роз`яснено його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його прав на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу. В свою чергу, ПАТ «АМКР» не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між професійною хворобою Позивача і роботою у Відповідача. Таким чином, можна зробити висновок, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку Відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у Позивача професійного захворювання, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди. Позивач зазначає, що оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, отриманим ним при виконанні трудових обов`язків, у розмірі 380 000,00 грн., проте жодним чином не обґрунтовує розрахунок. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Таким чином, враховуючи не доведення Позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також безпідставність та необґрунтованість його позовних вимог, останні не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] працював з 01.03.2004 по 10.06.2024р. спочатку в ремонтно- монтажному цеху ГОКу дільниці №2 монтажником по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій фабрик, a з 24.07.2006р. працював водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в умовах впливу шкідливих факторів, що вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] та копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.20-24, а.с.25-26). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 15.05.2025 року хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху гірничого Департаменту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з 24.07.2006 по 10.06.2024 [PERSON] виконував роботи з перевезення різноманітних вантажів та технологічного персоналу в кар`єрі: керував вантажопідіймальним краном, який здійснює підйом, переміщення та опускання вантажів при виконанні ремонту технологічного обладнання в кар`єрі. Під час виконання своїх трудових обов`язків (враховуючи професійний маршрут на підприємстві та існуючий технологічний процес) умови праці [PERSON] характеризувалися фізичним навантаженням, рівні якого перевищували допустимі (а.с.6-10). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 15.05.2025 року хронічне професійне захворюваннявиникло по причині важкості праці, а саме: робоча поза- незручна становила від 30,6 до 68,5% при нормативному значенні 25%, статистичне навантаження утримання вантажу, прикладанні зусиль: двома руками- 91 600 кг/с при нормативному значенні 70 000 кг/с; за участю м`язів тулуба і ніг- становила 119 280 кг/с при нормативному значенні 100.000 кг/с; нахили корпусу- становили 110 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну (а.с.9). 16.04.2025 року Відокремленим підрозділом «Науково практичний медичний центр професійного здоров`я Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика» позивачу було встановлено такі професійні захворювання: Радикулопатіяпопереково-крижова L4, L5, S1 з помірно вираженими статико- амичними порушеннями хребта на фоні екструзій дисків у сегментах L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4- 15-S1, стенозу каналу, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у и остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів Rd-II ст., 5-Іст (ПФ другого ступеня). Захворювання професійне 16.04.2025 (а.с.13-14). 16.07.2025 року Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи (Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради) було прийнято рішення 74/25/1554/Р про визначення [PERSON] ступеню втрати професійної працездатності в розмірі 25% безстроково по радикулопатії. Професійне захворювання у розмірі 25% встановлено з 16.04.2025 року (а.с.11-12). Згідно виписного епікризу та виписок із медичної картки хворого основним діагнозом [PERSON] є: Радикулопатіяпопереково-крижова L4-L5-S1 з 2-х сторін, грубіше справа, стадія загострення, виражений больовий синдром з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні екструзії дисків у сегментах LI-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1, стенозу каналу, стійким больовим та м`язово- тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні зперіартрозом колінних суглобів R d-II в Іст. (ПФ другого ступеня). (Захворювання професійне від 16.04.2025р.) (а.с.15-19). Згідно з\~ст. 4 ЗУ «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Так, відповідно до ч.ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з нормами\~Конституції України\~- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.05.2025 року підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем саме при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с.13-19). Виходячи з норм ч.1 ст. 1167\~ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.1 ст. 1172\~ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я (отриманням професійного захворювання), втратою відсотка працездатності, постійними процесами лікування, постійними прийомами ліків, перенесеними фізичними стражданнями позивач зазнає моральних страждань. Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому, при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір»позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial