Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У жовтні 2023 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову вказували, що 02 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 498466280 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 22\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, зі сплатою процентів у розмірі 0,30% за кожен день користування кредитом протягом дисконтного періоду, у випадку користування кредитом понад 30 днів, процентна ставка становить та 1,35% в день у базовий період. Кредитодавець умови договору виконав у повному обсязі, перерахувавши на банківську картку відповідача грошові кошти у розмірі 22 000,00 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжився додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року. Позивач вважає, що відповідно умов вказаного договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги зазначене у відповідних реєстрах прав вимоги. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах право вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 78\~254,00 грн., з яких: 22 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 56\~254,00 грн. заборгованість за процентами. 25 травня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-3420124 шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн., строк на 30 днів, по 24.06.2021 року. Тип процентної ставки фіксована. Знижена процентна ставка становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується в межах строку надання кредиту. Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 27 вересня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за договором кредитної лінії, укладеним з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 4920,00 грн., з яких: 1500,00 грн. заборгованість за кредитом та 3420,00 грн. заборгованість за процентами. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договорами утворилася заборгованість у загальному розмірі 83\~174,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Семенової Л.М. від 01 листопада 2023 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено справу до розгляду. Розпорядженням керівника апарату суду за № 342 від 17 січня 2024 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з достроковим закінченням відрядження (як тимчасове переведення) судді [PERSON] до Автозаводського райсуду м. Кременчука. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2024 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г. Заочним рішенням суду від 22 квітня 2024 року позов було задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: - № 498466280 від 02.05.2021 року у розмірі 78\~254,00 грн., з яких: 22 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 56 254,00 грн. заборгованість за процентами; - № 00-3420124 від 25.05.2021 року в розмірі 4920,00 грн., з яких: 1500,00 грн. заборгованість за кредитом та 3420,00 грн. заборгованість за процентами. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. 27 червня 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення суду. Представник вказав, що позивачем до матеріалів справи не додано доказів перерахування коштів відповідачу, розрахунок процентів за договорами відсутній, сума процентів заявлених до стягнення є непропорційно високою, що призводить до дисбалансу договірних прав. Просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення суду, призначити справу до розгляду. Ухвалою судді від 01 липня 2025 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення суду. Відкрито провадження у справі, залучено сторін, третіх осіб, призначено справу до розгляду. 10 липня 2025 року до суду від позивача надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, в якій позивач просив заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення. Ухвалою суду від 11 липня 2025 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 22.04.2024 року. Скасовано заочне рішення суду від 22.04.2024 року, залучено учасників справи, третіх осіб, зобов`язано учасників справи виконати певні процесуальні дії, призначено справу до розгляду. 03 вересня 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, що містить в собі заперечення на позов, з підставами, які були раніше зазначені в заяві про перегляд заочного рішення суду. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судове засідання залучені до участі у справі сторони, треті особи та їх представники, які були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки суд не повідомили. У позовній заяві представник позивача просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 02 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 498466280 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором MІNV9Х3S4. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ». Згідно з п. 2.3 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 6200,00 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 02.12.2022 року. Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі 0,30% за кожен день користування кредитом протягом дисконтного періоду, у розмірі 1,35% (базовий період) за кожен день користування кредитом після дисконтного періоду. Факт отримання коштів позичальником підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 02.05.2021 року, відповідно до якого на банківську картку № [NUMBER] …. [NUMBER] позичальника [PERSON] були зараховані грошові кошти в розмірі 22\~000,00 грн. (а.с. 118). Доказів зворотного матеріали справи не містять та такі не були надані відповідачем та його представником. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно пункту 4.1. вказаного договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог за формою, встановленому у відповідному додатку до договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року сторони виклали договір факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року у новій редакції. Матеріали справи не містять Реєстру прав вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до нового кредитора ТОВ «Таліон Плюс». Відповідні докази не були надані суду позивачем. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників. Позивач вказав, що згідно реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20202022 від 20.10.2022 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № 498466280 від 02.05.2021 року, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі 78\~254,00 грн., з яких: 22\~000,00 грн. заборгованість за кредитом та 56\~254,00 грн. заборгованість за процентами. Отже ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає, що отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором в загальному розмірі 78\~254,00 грн. 25 травня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-3420124, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За п. 1.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 1500,00 грн., строк дії кредиту 30 днів., тобто до 24.06.2021 року (п.1.2, 1.3. договору). Тип процентної ставки фіксована. Знижена процентна ставка становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується в межах строку надання кредиту. Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. До укладання договору відповідач ознайомився із графіком платежів, про що також свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Доказів отримання відповідачем кредитних коштів матеріали справи не містять та такі не були надані позивачем. 27 вересня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021 за яким, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно Акту прийому-передачі Реєстрів боржників від 27.09.2021 року до договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 1 кількістю 6332 та реєстр боржників № 2 кількістю 863. Позивач вказав, що згідно реєстру боржників № 1 від 27.09.2021 року до договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № 00-3420124 від 25.05.2021 року, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі 4920,00 грн., з яких: 1500,00 грн. заборгованість за кредитом та 3420,00 грн. заборгованість за процентами. Отже ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає, що отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором в загальному розмірі 4920,00 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявних у справі договорів, такі договори були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем кредитних договорів від 02.05.2021 року та від 25.05.2021 року із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Відповідач заперечував факт отримання ним грошових коштів у розмірі 22\~000,00 грн. та у розмірі 1500,00 грн. Матеріали справи містять докази виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умов договору та перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 22\~000,00 грн. (платіжне доручення від 02.05.2021 року, отримувач коштів [PERSON] , платіжна картка № 516761…8932) (а.с. 118). Натомість, доказів виконання умов договору ТОВ «Качай гроші» та перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 1500,00 грн. матеріали справи не містять та такі не були надані позивачем. Відповідно до положень ст. 517 ЦК України новому кредиторові у зобов`язанні передаються від первісного кредитора документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості можливих заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Позивач не звертався до суду із відповідним клопотанням про витребування судом доказів у зв`язку із неможливістю їх подати з певних причин. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Крім того, позивачем не надано доказів набуття ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № 498466280 від 02.05.2021 року, у зв`язку із укладенням договору факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року (у редакції додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року), адже матеріли справи не містять Реєстру прав вимоги, за яким право вимоги до боржників перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Так, п. 4.1. додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року визначено, що право вимоги від клієнта до фактора переходить з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги. Оскільки, право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» до боржника [PERSON] за кредитним договором № 498466280 від 02.05.2021 року не підтверджене певними доказами, таке право не набуло у подальшому і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами права вимоги позивача до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 498466280 від 02.05.2021 року, а також не доведенням позивачем виконання обов`язку ТОВ «Качай гроші» щодо переказу коштів за кредитним договором № 00-3420124 від 25.05.2021 року відповідачу [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. на його рахунок та фактичного користування відповідачем цими коштами, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Відповідач при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви слід покласти на нього, а також стягнути з позивача на користь відповідача кошти у розмірі 605,60 грн. у повернення сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд та скасування заочного рішення. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved