Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

23 квітня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго», через систему «Електронний суд», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вище вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за надання послуг з постачання теплової енергії (в тому числі за абонентське обслуговування) за період з листопада 2021 року по березень 2025 року в розмірі 34243 гривень 88 копійок, втрати від інфляції в сумі 3615 гривень 15 копійок, 3% річних в сумі 870 гривень 30 копійка, пеню в розмірі 1058 гривень 186 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року за № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», в тому числі і до багатоквартирного будинку [ADDRESS] , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (опубліковано на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua/). Відповідно до протоколу 1/8 від 11 січня 2012 року загальних зборів ОК «Оризон» затверджено список членів ОК «Оризон», згідно якого по квартирі [ADDRESS] членом є [PERSON] . Право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідач не належним чином виконує обов`язок по оплаті за отримані послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за теплову енергію в сумі 33148 грн. 40 коп. за період з листопада 2022 року по березень 2025 року та за абонентське обслуговування у сумі 1095 грн. 48 коп. за період з листопада 2021 року по березень 2025 року, що в загальному складає 34243 грн. 88 коп. Не виконання обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки. Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року, № 511 від 21 жовтня 2021 року, № 392 від 30 вересня 2022 року, № 365 від 28 вересня 2023 року та № 506 від 26 вересня 2024 року. Будинок [ADDRESS] приєднаний до теплових мереж від котельні підприємства. У будинку [ADDRESS] встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії тепловий лічильник, згідно ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зобов`язання по укладенню договору покладено на споживача, а договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання. 29 жовтня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго» на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради smila-rada.gov.ua опублікувало договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 642 ЦК України. Відповідно до п. 4 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно п. 5 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги, передбачено п.30-39 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року. У відповідності до п. 31 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, вартість послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію. Тарифи на послуги з постачання теплової енергії за спірний період, затверджені вище вказаними рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради. Інформація про зміну тарифу доводилася до відому споживачів в установленому законодавством порядку та відповідно до умов договору шляхом опублікування на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради. Оскільки відповідачем споживалися надані послуги, то згідно ст. 205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з постачання теплової енергії між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір). Згідно ст.549-551 ЦК України та у п. 45 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Розрахунок пені, 3% річних та втрат від інфляціє додаються до позовної заяви. З врахуванням продовження строку ст.257 ЦК України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану, стверджує, що вимоги заявлені у межах строку позовної даності. З врахуванням вище викладених обставин, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк. У відзиві на позов [PERSON] просив відмовити у позові КП «Смілакомунтеплоенерго» в повному обсязі та зазначив, що позовну заяву подано та підписано особою без відповідних повноважень та вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Опублікований в газеті «Сміла» договір про надання послуг з централізованого опалення не являється підставою для виникнення правовідносин між ним та комунальним підприємством та не створює для нього жодних зобов`язань по оплаті послуг з централізованого опалення. Будь-які договірні відносини між ним та позивачем відсутні, Індивідуальний договір є недійсним та відповідно у КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутнє право вимагати від нього\~ виконання обов`язку по сплаті за послуги, яких він не отримував.\~ Договору про надання послуг з постачання теплової енергії в письмовій формі в КП «Смілакомунтеплоенерго» йому не надавало. Крім того, вказаний договір протирічить актам цивільного законодавства, є нікчемним та спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Вказав, що позивач не надав доказів на підтвердження свого права вимоги, а виписка з особового рахунку підписана особами, повноваження яких на вчинення цієї дії не підтвердженні, достовірність розрахунків також нічим не підтверджена. Позивачем не надано доказів обладнання будинку приладом комерційного обліку теплової енергії. На думку [PERSON] , нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснено позивачем з порушенням постанови КМУ № 206 від 05 березня 2022 року, якою заборонено нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та процентів на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Крім того, у разі задоволення позову в частині стягнення основної суми боргу у сумі 34245 грн. 88 коп., просив застосувати позовну давність. 04 вересня 2025 року до суду також надійшло окреме клопотання [PERSON] про застосування строку позовної давності. У відповіді на відзив КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначило, що відзив [PERSON] є надуманим та безпідставним, зазначені ним обставини не підтверджені жодними доказами.\~ Зазначає, що акт про від`єднання від мереж централіхованого опалення квартири [ADDRESS] , затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією у матеріалах справи відсутній, тому КП «Смілакомунтеплоенерго» виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. Вказує на те, що усі заперечення відповідача не заслуговують на увагу, оскільки всі обставини на які посилалося КП «Смілакомунтеплоенерго» вже встановлені у справі № 703/2330/22 за наслідками розгляду якої з [PERSON] стягнуто заборгованість за теплову енергіію за період з 01 лютого 2018 року по 30 квітня 2022 року на користь позивача. Таким чином на думку позивача, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини на які посилається позивач у позові вже встановлені рішенням суду тому не підлягають доказуванню. Окрім того, звертають увагу суду і на те, що відповідач [PERSON] у серпні 2025 року частково сплатив борг у розмірі 55475 грн. 30 коп. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з відомостей про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні від 13 серпня 2024 року та довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради № 01-16/886 від 25 квітня 2025 року відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 24 липня 1987 року по день розгляду справи. Відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Дані обставини не заперечуються сторонами, тому доведенню не підлягають. З повідомлення КП «ЧООБТІ» № 120 від 02 листопада 2023 року вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] , не зареєстровано. Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 539/2869/16-ц висловив висновок про те, що постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. З урахуванням цього, постачальник самостійно визначає особу або осіб, які є споживачами за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу і мають відповідати за позовом про стягнення відповідної заборгованості. Розпорядженнями Черкаської обласної державної адміністрації №№ 639, 640, 641 від 19 жовтня 2017 року КП «Смілакомунтеплоенерго» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та з постачання теплової енергії. Позивачем до позовної заяви надано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, який є типовим, та який розміщений на офіційній сторінці Смілянської міської ради, а також додаток до типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії Заяву приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Розміщення вказаних документів на інтерент сторінці міської ради, підтверджується скріншотом з офіційної інтернет сторінки Смілянської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 70 від 23 лютого 2018 року визначено виконавців житлово комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання телової енергії для об`єктів усіх форм власності КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 55,32 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ); для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 2300,21 грн./Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 511 від 21 жовтня 2021 року встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення» (з ПДВ): тариф на теплову енергію 2544,00 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 1895,89 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії 594,99 грн/Гкал;, тариф на постачання теплової енергії 53.12 грн/Гкал. Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» № 242 від 21 жовтня 2021 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартиних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 16,78 грн; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтплоенерго» з крахуванням обслуговування ВКО ТЕ 30,48 грн.; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 20,17 грн. Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» № 80 від 30 вересня 2022 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартиних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 13,49 грн; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтплоенерго» з крахуванням обслуговування ВКО ТЕ 25,54 грн.; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які оліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 16,61 грн. Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» № 80 від 12 вересня 2023 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартиних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 11,80 грн; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтплоенерго» з крахуванням обслуговування ВКО ТЕ 23,77 грн.; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які оліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 14,52\~ грн. Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» № 63 від 19 вересня 2024 року встановлено на період з 01 жовтня 2024 року по 30 вересня 2025 року розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартиних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 16,78 грн; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтплоенерго» з крахуванням обслуговування ВКО ТЕ 30,48 грн.; для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які оліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 20,17 грн. У 2017 році по [ADDRESS] , було встановлено будинковий прилад обліку теплової енергії (лічильник), що підтверджується копією акту виконаних робіт (надання послуг) від 05 жовтня 2017 року, довідкою КП «Смілакомунтеплоенерго» від 18 червня 2024 року, копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 333/302 від 23 липня 2020 року. Судом оглянуто інформацію про показники лічильника теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 07 жовтня 2022 року по 01 квітня 2025 року, надану позивачем до позовної заяви. З копії актів подачі теплоносія вбачається, що у зв`язку з початком опалювальних сезонів у\~\~\~\~ м. Смілі до будинку [ADDRESS] , КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплоносій від котельні №1 по тепловому лічильнику shark TYP заводський номер 55744779, зокрема, 25 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року, 01 листопада 2023 року.01 листопада 2024 року. Вказані акти складені за участю представника споживача теплової енергії голови ОК «Сміла» та представника КП «Смілакомунтеплоенерго». Згідно наданих суду розрахунків КП «Смілакомунтеплоенерго» з листопада 2022 року по березень 2025 року включно нарахувало [PERSON] 33148 грн. 40 коп. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, за період з листопада 2021 року по березень 2025 року\~\~ 1094 грн. 48 коп. заборгованості за абонентське обслуговування, 3615 грн. 15 коп. інфляційних втрат, 870 грн. 30 коп. 3% річних та 1058 грн. 86 коп. пені.\~ За приписами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] заперечує проти позову, зазначаючи, що він не укладав з позивачем жодного договору на отримання послуг з теплопостачання, таких послуг не отримував та відповідно не має обов`язку по оплаті таких послуг. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач звертаючись до суду просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію та заборгованість за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по березень 2025 року. Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року № 808, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 928 від 01 вересня 2021 року. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2021 року № 869 та затвердженого на підприємстві розрахунку плати за абонентське обслуговування на одного абонента для споживачів послуги з постачання теплової енергії в багатоквартирному будинку, яке не перевищує граничного розміру передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808, директором КП «Смілакомунтеплоенерго» видано накази № 242 від 21 жовтня 2021 року, № 80 від 30 вересня 2022 року, № 80 від 12 вересня 2023 року та № 63 від 19 вересня 2024 року «Про встановлення плати за абонентське обслуговування», якими вирішено встановити розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента на місяць для послуги з постачання теплової енергії, що надається споживача багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами щомісяця протягом року. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:\~ виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. 29 жовтня 2021 року на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року. Згідно п.1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п.2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua. Згідно п.4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п.5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Згідно п.11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал). Відповідно до п.23 Індивідуального договору, зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (приладів-розподілювачів теплової енергії) здійснюється щомісяця споживачем, крім випадів, коли зняття таких показань здійснюються виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань. Згідно п.30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року\~\~\~ № 830 (Офіційний вісник України, 2019 року, № 71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242. Відповідно до п.31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно п.32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Відповідно до п.33 Індивідуального договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Згідно п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п.36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Згідно п.37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування. Відповідно до п.38 Індивідуального договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору. Згідно пп.1 п.40 Індивідуального договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору. Відповідно до пп.3 п.41 індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Згідно пп.5 п.42 Індивідуального договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору. Відповідно до пп.1-2 п.43 Індивідуального договору, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору. Відповідно до п.51-52 Індивідуального договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 1\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вище зазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі\~ № 12/8916/17, Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 755/10683/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц). Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира від системи централізованого опалення не відключена, система її опалення приміщень єдина з житловим будинком. Доказів зворотнього відповідачем до суду не надано. В ході судового розгляду позивачем доведено, що КП «Смілакомунтеплоенерго» надавались послуги з теплопостачання до житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується актами подачі теплоносія. Отже, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, а також послуг за абонентське обслуговування незалежно від факту укладення договору між сторонами. Обігрів житлового будинку в опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає КП «Смілакомунтеплоенерго», ним не споживались,\~ відповідачем [PERSON] не надано. Відсутність письмового договору з постачальником не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення, встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а й відмовитися в установленому порядку (за наявної технічної можливості) від їх отримання. Такий висновок цілком узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц. У матеріалах справи відсутні докази на спростування факту надання послуг позивачем та відмови в установленому порядку (за наявної технічної можливості) від їх отримання. Наведене спростовує доводи відповідача [PERSON] про безпідставне нарахування плати за теплопостачання та за абонентське обслуговування за відсутності відповідного договору та не користування послугами з теплопостачання. Інші доводи відповідача [PERSON] , на які він посилається як на підставу для відмови в позові, не спростовують викладеного. Таким чином, відповідач отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості (доказів зворотнього суду не надано), зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, користуючись послугами з теплопостачання КП «Смілакомунтеплоенерго», відповідачем [PERSON] оплата не здійснювалась. Позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» надало розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання та за абонентське обслуговування. В свою чергу відповідач [PERSON] не надав жодних достатніх та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за надані послуги. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про безпідставне нарахування плати за теплопостачання за відсутності відповідного одговору та не користувався послугами з теплопостачання, оскільки останнім не надано доказів не отримання наданих послуг позивачем за первісним позовом та не надано доказів про відмову від їх отримання в установленому порядку. Оскільки позивач КП «Смілакомунтеплоенерго»\~ свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, його доводи щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отримані послуги та абонентське обслуговування, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються, позовні вимоги в частині стягнення боргу за теплову енергію та абонентське обслуговування є такими, що підлягають задоволенню. Крім того позивач КП «Смілакомутеплоенерго» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] \~ інфляційні втрати, 3% річних та пеню. Відповідач просив суд відмовити у стягнення заборгованості за теплопостачання, що знаходиться за межами трьохрічного строку позовної давності та відмовити у задоволенні вимог про стягнення з нього пені, втрат від інфляції та 3 % річних з посиланням на постанову КМУ «Про введення воєнного стану в Україні» № 206 від 05 березня 2022 року, відповідно до якого з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень викладених у п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків за період з 31 грудня 2023 року по 23 квітня 2025 року відповідачу було нараховано 3615 грн. 15 коп. інфляційних втрат, 870 грн. 30 коп. 3% річних та 1058 грн. 86 коп. пені. Суд погоджується з вказаними\~ розрахунками у повному обсязі, відповідач [PERSON] не оспорював їх правильність та власного розрахунку суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Водночас,\~ на підставі пп. 4 п. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року включно. Тобто, заборона нарахування та стягнення, зокрема, пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги стосувалось періоду з 12 березня 2020 року до 30 липня 2023 року включно. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що\~ втрати від інфляції, 3 % річних та пеня за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги обрахована споживачу [PERSON] за період часу з 31 грудня 2023 року по 23 квітня 2025 року, тобто без порушення пп. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відтак, позовна заява в частині стягнення втрат від інфляції, 3 % річних та пені\~ підлягає до задоволення. Щодо заявленого відповідачем [PERSON] клопотання про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. За змістом статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня\~ 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону\~\~\~\~\~\~\~\~ № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України (в редакції, чинній станом на день звернення позивача до суду з даним позовом та до 04 вересня 2025 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 04 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності зупинено, суд приходить до висновку, що строк позовної давності звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за постачання теплової енергії\~ за період з листопада 2022 року по березень 2025 року та за абонентське обслуговування у період з листопада 2021 року по березень 2025 року, не був пропущений. Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності не підлягає задоволенню. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплової енергії за період з листопада 2022 року по березень 2025 року в сумі 33148 грн. 40 коп., за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по березень 2025 року в сумі 1095 грн. 48 коп., втрати від інфляції в розмірі 3615 грн. 15 коп., 3 % річних в сумі 870 грн. 30 коп. та пені в сумі 1058 грн. 86 коп. підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» боргу за надані послуги з постачання теплової енергії на опалення житла, який, за заявою [PERSON] було скасовано ухвалою суду від 03 грудня 2024 року. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 гривні 40 копійок судового збору. Позивач просив суд стягнути з відповідача 195 грн. адмінзбору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З копії запиту від 03 листопада 2023 року, копії відповіді від 07 листопада 2023 року та квитанції від 08 листопада 2023 року вбачається, що [PERSON] було сплачено 195 грн. за отримання документі від ЦНАПу виконавчого комітету Смілянської міської ради. Однак, документів на підтвердження повноважень на участь у справі адвоката Лук`яненко Г.О. до матеріалів справи не надано, відповідно не підтверджено і необхідність понесення таких витрат, а також те, що такі витрати були понесені в зв`язку з розглядом справи, тому суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення 195 грн. адмінзбору з відповідача до задоволення не підлягає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначає про те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, відповідно такі витрати не можуть бути стягнуті з відповідача.

Outcome: approved