Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

20.08.2024 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.07.2016 року АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було підписано заявуанкету про надання банківських послуг №505/980/021271757/16, до умов якої, останній відкрито рахунок із кредитною лінією. 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП БАНК» відступає ТОВ «Брайт Інвестмент», а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача за заявоюанкетою про надання банківських послуг №505/980/021271757/16 у розмірі 62529,47 грн., з яких: 43948,67 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18580,80 грн. заборгованість по відсотках. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 62529,47 грн. та вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 10.12.2024 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 15.07.2025 року справу прийнято до свого провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.07.2016 року АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було підписано заявуанкету про надання банківських послуг №505/980/021271757/16, до умов якої, останній відкрито рахунок із кредитною лінією. Свої зобов`язання за вказаними договорами АТ «ОТП БАНК» виконало, відповідач в свою чергу брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП БАНК» відступає ТОВ «Брайт Інвестмент», а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача за заявоюанкетою про надання банківських послуг №505/980/021271757/16 у розмірі 62529,47 грн., з яких: 43948,67 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18580,80 грн. заборгованість по відсотках. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявоюанкетою про надання банківських послуг №505/980/021271757/16 у розмірі 62529,47 грн., з яких: 43948,67 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18580,80 грн. заборгованість по відсотках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~між учасниками\~справи,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 3028,00 грн. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої (правової) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, акт про надання правової допомоги № 25/08-25/05 від 25.08.2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року. Разом з цим суд зазначає, що позов було підписано та подано до суду директором ТОВ «Брайт Інвестмент». Враховуючи, що до позовної заяви не було долучено ордеру адвоката на представництво ТОВ «Брайт Інвестмент», а також не надано доказів оплати правничої допомоги, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved