Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: №3958240 від 06.09.2023 у сумі 21\~517,07 грн., з яких: 2\~923,57 грн. заборгованість по тілу кредиту; 12\~804,97 грн. заборгованість за процентами, нараховану первісним кредитором, 5\~788,53 грн. заборгованість за процентами, нараховану позивачем; №7013274 від 29.08.2023 у сумі 17\~159,55 грн., з яких: 3\~761,20 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6\~736,70 грн. заборгованість за процентами, нараховану первісним кредитором, 6\~661,65 грн. заборгованість за процентами, нараховану позивачем та судові витрати. Позов мотивований тим, що 06.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №3958240, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/24, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги, зокрема за кредитним договором №3958240. Також, 29.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №7013274, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05./24-Ф, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги, зокрема за кредитним договором №7013274. 25.11.2024 назву ТОВ «Фінтраст Україна» змінено на ТОВ «Фінтраст Капітал». На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договорами, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. Задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвоката Столітнього М.М. про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» належним чином завірені копії документів, які містять інформацію про інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 29.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 4000 грн., за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». (а.с.144) Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №7013274, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 4\~000 грн. строком на 360 днів. В договорі сторони також узгодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. (а.с.30-34) \~ \~ \~ \~В цей же день сторони підписали таблицю реальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. (а.с.35) Факт отримання відповідачем грошових коштів за вказаним договором підтверджується повідомленням АТ КБ «Приватбанк» №2.1.0.0.0/7-250915/89872/72-БТ.(а.с.180) 27.05.2024 між ТОВ\~«Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або настане в майбутньому до третіх осіб боржників, перелік яких зазначений в реєстрі боржників. (а.с. 58-67) Факт оплати за договором факторингу підтверджується копіями платіжних інструкцій. (а.с. 85-86) Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток № 1) до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за договором кредиту №7013274. (а.с.26) 27.05.2024 [PERSON] на електронну адресу надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором. (а.с.39) 06.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3958240, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 4\~000 грн. строком на 360 днів. В договорі сторони також узгодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. (а.с.58-67) Отримання відповідачем\~коштів за\~даним договором\~підтверджується інформаційним\~листом ТОВ\~«Пейтек» від\~23.05.2025\~№20250523-13. (а.с.54) \~ \~ \~ \~24.05.2024 між ТОВ\~«Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/24, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або настане в майбутньому до третіх осіб боржників, перелік яких зазначений в реєстрі боржників. (а.с. 58-62 на звороті) Факт оплати за договором факторингу підтверджується копіями платіжних інструкцій. (а.с. 132-137) Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~(додаток\~№ 1)\~до договору\~факторингу №24/05/24\~від 24.05.2024\~до ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» перейшло\~право вимоги\~за договором\~кредиту №3958240. (а.с.53) 27.05.2024 [PERSON] надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором. (а.с.71) Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» №251124/1, посвідченого 25.11.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. та зареєстрованим в реєстрі за №1148, товариство змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». (а.с.138) Відповідні зміни також внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.78) Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї\~глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договорів (оферту) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозицію укласти договорі є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (стаття 641 ЦК України). Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (частина 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Так, з матеріалів справи вбачається що кредитні договори №3958240 від 06.09.2023 та №7013274 від 29.08.2023 укладені у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії відповідають приписам чинного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до приписів ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 4 000 грн. за договором №3958240 від 06.09.2023 та 4\~000 грн. за договором №7013274 від 29.08.2023 не спростовано відповідачем. Відповідач здійснював погашення кредитів несвоєчасно та не в повному обсязі, а тому сума заборгованості у розмірі 2\~923,57 грн. за договором №3958240 від 06.09.2023 та 3\~761,20 грн. за договором №7013274 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Сторони в договорах про надання кредиту погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. Відповідач умови договорів не виконав, а тому у нього виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за кредитним договором: №3958240 від 06.09.2023 у сумі 12\~804,97 грн. заборгованість за процентами, нараховану первісним кредитором, 5\~788,53 грн. заборгованість за процентами, нараховану позивачем, та кредитним договором №7013274 від 29.08.2023 у сумі 16\~736,70 грн. заборгованість за процентами, нараховану первісним кредитором, 6\~661,65 грн. заборгованість за процентами, нараховану позивачем. Свого розрахунку заборгованості відповідач не надав, аби спростувати розрахунок позивача. Таким чином,\~оскільки відповідач\~умови кредитних\~договорів №3958240\~від 06.09.2023 та №7013274 від 29.08.2023 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував, ним порушені умови договорів та вимоги ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України через що у нього виникла заборгованість за кредитами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов було задоволено, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача долучив наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с.139-140); копію заявки №8615 від 28.04.2025 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.28-29); копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.05.2025 №8615 згідно договору №10/12-2024 від 2024 (а.с.24-25); копію рахунку на оплату №8615-26/05-2025 від 26.05.2025 (а.с.40). Відповідно до п.4.8 договору, клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно узгодженого та підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Отже, сторони в договорі обумовили сплату гонорару адвокату у майбутньому. Водночас, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку необхідно стягнути з відповідача. на користь позивача, суд дійшов наступного висновку. Частинами першою та другою\~статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу\~зазначеної норми\~слідує,\~що гонорар\~може встановлюватися\~у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Судом встановлено, що сума гонорару адвоката залежить від обсягу послуг та визначається в акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Загальна вартість послуг з надання професійної правничої допомоги становить 15 000 грн. Водночас, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне. \~Відповідно до частин четвертої - шостої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 травня 2024 року у справі №\~754/8750/19 зазначає, що у разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved