Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 25.05.2023-100002787 від 25.05.2023 у розмірі 12 720 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. \~ \~ \~ \~Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 25.05.2023-100002787 від 25.05.2023. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.10.1. Цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. [PERSON] 25.05.2023 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.05.2023. Відповідно до кредитного договору позивачем надано відповідачеві кредит строком на 42 дні, 14 днів (первинний період), дата повернення кредиту - 05 липня 2023 року. Згідно п. 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору в сумі 6000грн, що підтверджується квитанцією від 25.05.2023р. №2319263001. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 05.07.2023, утворилась заборгованість у розмірі 12 720 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн., по процентам в розмірі 6 720 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач наданий позивачем розрахунок не заперечив, доказів його неправильності не надав, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 720 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн., по процентам в розмірі 6 720 грн. Судовий збір суд стягує відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved