Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач стверджує, що відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, після чого подав заявку, в якій зазначив персональні дані та вказав номер банківської картки для перерахування коштів. Після отримання заявки товариство перевірило особисті дані відповідача, з метою його ідентифікації, а потім погодило надання кредиту і надіслало йому одноразовий персональний ідентифікатор VD462AG5. Позивач зазначає, що 20.09.2019 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно телекомунікаційної системи, натиснув кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору № 925613063, відповідно до умов якого йому 20.09.2019 перераховано кошти в сумі 12\~160 грн, які відповідач мав повернути та сплатити проценти. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за укладеним 28.11.2018 договором факторингу № 28/1118-01 своє право вимоги до [PERSON] відступило ТОВ «Таліон Плюс». Додатковими угодами строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 неодноразово продовжувався. Згідно із Реєстром прав вимоги №62 від 21.01.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за договором факторингу № 05/0820-01 відчужило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», у свою чергу, за договором факторингу від 04.06.2025 за №04/06/25-Ю право вимоги до відповідача відчужило позивачу ТОВ «Юніт Капітал». Посилаючись на вищевказані правочини, позивач стверджує про наявність у нього права вимоги до відповідача на суму 33 236,04 грн згідно договору № 925613063 від 20.09.2019. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01.08.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У поданій до суду позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений шляхом направлення поштової кореспонденції за місцем реєстрації, жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на подання відзиву на позов не скористався. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийняте рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Постановленою 14.10.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою вирішено провести заочний розгляд справи. Оскільки справа розглянута без участі сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, подані позивачем та витребувані за його клопотанням докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків і такого рішення. Судом встановлено, що 20.09.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 925613063, відповідно до п.1.1 якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 12\~160 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Пунктом 1.2 договору № 925613063 визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. За цей період нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування (п. 1.4 Договору). За змістом п. 4.1 договору № 925613063 невід`ємною його частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якими відповідач ознайомився перед укладенням договору. У пункті 4.2 договору № 925613063 сторони погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 договору або додатковими угодами, зобов`язання позичальника продовжуються на весь період фактичного користування кредитом і у такому випадку нарахування процентів здійснюється за ставкою 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало алгоритм дій стосовно укладання кредитних договорів та порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, а також довідку щодо вчинених дій відповідачем і ІТС товариства. Зі змісту заявки на отримання грошових коштів в кредит від 20.09.2019, довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що [PERSON] звернувся із заявкою про надання кредиту у розмірі 12 160 грн строком на 30 днів. [PERSON] ідентифікований товариством шляхом введення позичальником одноразового ідентифікатора VD462AG5, що відправлений первинним кредитором 20.09.2019 о 15:05:54 на номер телефону відповідача [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення від 20.09.2019 [PERSON] перераховані грошові кошти у сумі 12160 грн на платіжну картку № 5168-75XX-XXXX-1515 згідно з договором № 925613063 від 20.09.2019. Наданою АТ КБ «Приватбанк» інформацією за №20.1.0.0.0/7-250811/81736-БТ від 18.08.2025 підтверджено емітування банком на ім`я [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , на яку 20.09.2019 зараховані кошти в сумі 12\~160 грн, тим самим підтверджено переказ коштів відповідачу. 16.10.2019 сторонами укладено додаткову угоду до договору № 925613063 від 20.09.2019, якою, у зв`язку із неможливістю виконання позичальником зобов`язання, продовжено строк дії договору на 26 днів, зі сплатою із 20.10.2019 процентів за користування кредитом у розмірі 1,34% в день від суми кредиту. Всі інші умови договору залишилися чинними. Згідно з розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 925613063 від 20.09.2019 складає: 12\~159,80 грн тіло кредиту, 22 774 грн несплачені проценти. Відсотки первинним кредитодавцем нараховані за період із 20.09.2019 по 20.10.2019 в розмірі 114,30 грн в день, що становить 0,94% від суми наданого кредиту, із 21.10.2019 по 15.11.2019 в розмірі 162,94 грн (1,34 % від суми кредиту), а в період із 21.10.2019 по 21.01.2020 за ставкою 1,7% або 206,72 грн в день. Відповідно до п. 2.1.1.6 договору кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28.11.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладена додаткова угода №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в такій редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором». 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладена додаткова угода №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У цій додатковій угоді зміст Договору факторингу №28/118/-01 від 28.11.2018 викладений у новій редакції. 31.12.2021 сторони договору факторингу № 28/1118-01 уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 сторони договору факторингу № 28/1118-01 уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 без зміни інших умов. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 62 від 21.01.2020 право вимоги до [PERSON] за Договором № 925613063 від 20.09.2019 на суму боргу 34 933,80 грн, з яких 12\~159,80 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 22\~774 грн заборгованість за відсотками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс». Отже укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір факторингу № 28/1118-01 є рамковою угодою, яка підтверджує згоду двох сторін співпрацювати упродовж визначеного ними проміжку часу з 28.11.2018 до 31.12.2024. Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалося не одномоментно, а упродовж всього часу його дії. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Додатковою угодою № 2 від 03.08.2021 до договору факторингу № 05/0820-01 внесено зміни та продовжено строк його дії до 31.12.2022 включно. 30.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01, якою продовжили строк його дії до 30.12.2024 включно. Витяг з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 засвідчив передачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 925613063 від 20.09.2019 на суму боргу 33 236,04 грн Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс». 04.06.2025 ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників Додаток №1 до Договору факторингу № 04/06/25 Ю, від 04.06.2025 право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до відповідача за кредитним договором № 925613063 від 20.09.2019 на суму боргу 43 226,40 грн (по тілу кредиту 12\~159,80 грн, по відсотках 21\~076,24 грн), яке ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25 -Ю від 04.06.2025 на виконання п.1.2. Договору факторингу № 04/06/25 Ю від 04.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Матеріали справи не містять доказів визнання судом договорів факторингу від 28 листопада 2018 року за №28/1118-01, від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01, від 04.06.2025 04/06/25-Ю, недійсними. За таких обставин, діє презумпція правомірності правочинів, оскільки їх недійсність прямо законом також не встановлена. Отже суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством, за договором факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Договір № 925613063 від 20.09.2019 укладений сторонами в електронній формі, він не визнаний судом недійсним, правомірність його укладення відповідачем не оспорена. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами відступлення прав вимоги. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 925613063 на виконання якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківський рахунок відповідача кошти у розмірі 12\~160 грн, які відповідач зобов`язався повернути через 56 днів (з урахуванням додаткової угоди), і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом за 30 днів, та 1,34 % в день за наступні 26 днів. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти. У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. З огляду на викладене, суд виснує, що [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути заборгованість. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Таким чином, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. За умовами кредитного договору № 925613063 від 20.09.2019 сторони встановили строк кредитування 30 днів. На підставі додаткової угоди до договору продовжили строк кредитування ще на 26 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту після додаткової угоди матеріали справи не містять. Із розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що заборгованість [PERSON] перед фінансовою установою станом на 21.01.2025 становила 34 933,80 грн, з яких 12\~159,80 грн заборгованість за тілом кредиту та 22 774 грн заборгованість за процентами. Відповідач порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 12\~159,80 грн є правомірними. Кредитодавець вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредитування по договору № 925613063 від 20.09.2019 , тобто з 20.09.2019 по 20.10.2019 (30 днів), та в період, визначений додатковою угодою із 21.10.2019 по 15.11.2019 (26 днів), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 925613063 від 20.09.2019, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 12\~159,80 грн та заборгованості за відсотками в сумі: 7\~665,44 = 3\~429 грн (114,30 грн х 30) + 4236,44 грн (162,94 грн х 26). Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків у сумі 13410,80 грн, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування, а тому підстав для їх стягнення немає. Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 925613063 від 20.09.20196 у розмірі 19\~825,24 грн, з яких 12\~159,80 грн заборгованість за кредитом; 7\~665,44 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо компенсації позивачу витрат, пов`язаних з правовою допомогою, суд виходить із такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами частин першої п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу до позовної заяви долучено копію договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» і Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію Додаткової угоди №25770545175 до Договору про надання правової допомоги щодо стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] , копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 на суму 7 000 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Тараненка А.І. та копію довіреності. Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 сторони засвідчили, що виконавець надав, а клієнт отримав такі послуги: вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника Жупанюка О.В., складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту та підготовка і подача клопотань. Загальна вартість наданих послуг становить 7 000 грн. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 звернув увагу на те, що враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial