Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 29.05.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №7937838 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» було направлено відповідачці електронним повідомленням (смс) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідачка підтверджує прийняття умов кредитного договору №7937838 від 29.05.2024 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 5 000 грн. Кредит надається на споживчі потреби. Розмір процентної ставки, встановлений в кредитному договорі, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного умовами кредитного договору. 24.04.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №24042025, і відповідно ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» набуто право вимоги до відповідачки. Таким чином, ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином. У той же час відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №7937838 від 29.05.2024 р. в сумі 19 080 грн., що складається з: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 580 грн. - заборгованість за відсотками; 7 500 грн. - заборгованість за пенею. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 19 080 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 29.05.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №7937838 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2. кредитного договору). Згідно п.п.1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору сума кредиту складає 5 000 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 13.06.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльність, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.6 договору). Згідно п.2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» від 29.04.2025 р., згідно якої вбачається, що між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19.01.2022 р. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна»: 29.05.2024 13:40:08 на суму 5 000 грн. Призначення платежу - зарахування на картку № [NUMBER] . 24.04.2025 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено договір факторингу №24042025. Згідно п.1.1 договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт-прийому передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з витягу з Додатку №1 до договору факторингу №24042025 від 24.04.2025 р. до ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» перейшло право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №7937838 від 29.05.2024 р. у розмірі 19 080 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 580 грн. - заборгованість за відсотками; 7 500 грн. - заборгованість за пенею. Пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як було встановлено судом, 24.04.2025 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено договір факторингу №24042025. Пунктом 1.1. договору факторингу №24042025 передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно витягу з додатку №1 від 24.04.2025 р. до договору факторингу №24042025 від 24.04.2024 р. містяться відомості щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №7937838 від 29.05.2024 р. Отже, ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» у визначеному Законом порядку набуло право вимоги до [PERSON] . Із дослідженого судом кредитного договору №7937838 від 29.05.2024 р. встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Із врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, кредитний договір №7937838 від 29.05.2024 р. укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора (А9506), та за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Із копії вказаного договору також видно, що [PERSON] як позичальник та споживач за договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (РНОКПП - [NUMBER] ), паспорт № [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , електронну пошту, номер мобільного телефону [NUMBER] . Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Фінансова компанція «Європейська агенція з поверненя боргів» посилалося на те, що у відповідачки наявна заборгованість за договором №7937838 про надання споживчого кредиту від 29.05.2024 р. у розмірі 19 080 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 580 грн. - заборгованість за відсотками; 7 500 грн. - заборгованість за пенею. Розглядаючи доводи позивача щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного. Згідно з п.1.4 кредитного договору строк дії кредиту 360 днів з 29.05.2024 р. Відповідно до п.1.5 кредитного договору, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка - 1,50 % в день, знижена процентна ставка - 0,01% в день. Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 р. денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 р. - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 р. - денна ставка не більше 1%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір №7937838 про надання споживчого кредиту від 29.05.2024 р., тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Проспоживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п.1.5 договору, щодо встановлення денної процентної ставки після 20.08.2024 р. у 1,5 % у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч.5 ст.8 Закону України«Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1,5 і 1 % відповідно. Так, 5 000 грн. (сума кредиту) х 1,5 % = 75 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачкою щоденно в період з 29.05.2024 р. по 19.08.2024 р. за користування отриманими у кредит коштами). 5 000 грн. (сума кредиту) х 1,00 % = 50 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно в період з 20.08.2024 р. по 25.11.2024 р. за користування отриманими у кредит коштами). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача становить 19 080 грн., з яких: з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 580 грн. - заборгованість за відсотками; 7 500 грн. - заборгованість за пенею. Розрахунок заборгованості, згідно зі спірним кредитним договором, первісним кредитором визначено за період з 29.05.2024 р. (дату видачі кредиту) по 25.11.2024 р. включно, що становить 179 днів. При цьому, у період з 29.05.2024 р. (дата видачі кредиту) по 19.08.2024 р. проценти за користування кредиту необхідно обраховувати на суму кредиту 5 000 грн., що дорівнює 6 150 грн. (5 000 грн. х 1,5% х 82 дня), а у період з 20.08.2024 р. по 25.11.2024 р. (день, по який первісним кредитором було нараховано заборгованість по процентам) проценти за користування кредиту необхідно обраховувати на суми кредиту 5 000 грн., що дорівнює 4 850 грн. (5 000 грн. х 1% х 97 днів), а всього в загальній сумі становить 11 000 грн. При цьому від зазначеної суми слід відняти суму, на яку відповідачкою було здійснено оплату по процентах, а саме 6 920 грн. Відтак проценти за користування кредитом в загальній сумі, що підлягає стягненню, становлять 4 080 грн. (11 000 - 6 920 = 4 080). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки 7 500 грн. суми заборгованості за пенею, штрафами, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 р., який триває донині. У зв`язку із зазначеним, оскільки позичальник (відповідачка) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного стану, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором №7937838 про надання споживчого кредиту від 29.05.2024 р. у розмірі 9 080 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 080 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (48%), отже з відповідачки на користь позивача слід стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 1 453,44 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial