Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

03 липня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Ухвалою суду від 07 липня 2025 року позовну заяву було залишено без руху для надання позивачу часу для усунення недоліків, а саме сплати судового збору. 15 липня 2025 позивач усунула недоліки та ухвалою суду від 16 липня 2025 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. В обґрунтування позову, представник позивача зазначила, що 23 жовтня 1999 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , з яким фактично проживали однією сім`єю до 2009 року. Сумісне життя в них не склалося, чоловік часто випивав, влаштовував сварки, не працював, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Фактично всі шлюбні відносини між ними були припинені у 2010 році. Шлюб вони не розривали. З 2011 року по теперішній час позивач проживала з іншим чоловіком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство і проживали як чоловік та дружина на протязі 13 років, до дня мобілізації [PERSON] [INFO] за місцем їх з [PERSON] проживання, прийшов [PERSON] та наніс їй удар ножом в черево, через що вона ледве не втратила життя. Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 19.02.2013 [PERSON] було засуджено на 7 років позбавлення волі. [INFO] [PERSON] , [INFO] помер. Внаслідок цих подій позивач стала інвалідом, потребувала постійної сторонньої допомоги. [PERSON] завжди був поруч, піклувався про неї, працював. Шлюб вони не реєстрували, хоча і досить тривалий час були разом. У зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, [PERSON] мобілізували до військової частини [NUMBER] , де він був розвідником радіотелефоністом 7 розвідувальної групи СП 3 роти СП 1 загону. Під час оформлення документів для подальшого проходження військової служби [PERSON] зазначив, що позивач є його дружиною і залишив її контактні дані, як близької особи, оскільки окрім позивача у нього нікого не було. 26.11.2024 [INFO] надав позивачу, як цивільній дружині, Сповіщення №97, яким сповістив про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Трудове, Донецької області зник безвісти 15.11.2024. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», позивач звернулась до [INFO] про надання грошової допомоги у зв`язку із тим, що її чоловік безвісті зник. Але останнім було відмовлено в задоволенні вищевказаної заяви та зазначено, що в переліку осіб, які мають право на матеріальну допомогу, цивільна дружина не вказана. Статтею 16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відноситься один з подружжя, який не одружився вдруге, то при встановленні юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та безвісті відсутнього [PERSON] , вона, як один з подружжя, який не одружився вдруге, має право на призначення та отримання грошової допомоги, що є мотивом та підставою мого звернення до суду. Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд, встановити юридичний факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у період з 2011 року по 15.11.2024 рік. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із наведених у позові підстав. Представник позивача зауважила, що не дивлячись на те, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, проте вказаний факт підлягає встановленню з 2011 року, оскільки колишній чоловік позивача вчинив щодо неї насильство, у зв`язку з чим перебував в місцях позбавлення волі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідач належним чином повідомлений про місце та час розгляду справу. Відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Приймаючи до уваги те, що відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, останній не повідомив причину неявки, суд дійшов висновку, що його не явка не перешкоджає розгляду справи по суті. В судовому засіданні 07 жовтня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 13:00 год 13 жовтня 2025 року. Вислухавши пояснення позивача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Солдат [PERSON] проходив службу у Збройних Сил України, де був розвідником - радіотелефоністом 7 розвідувальної групи спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військовій частині [NUMBER] . Також судом встановлено, що солдат [PERSON] , 1982 р.н., розвідник - радіотелефоніст 7 розвідувальної групи спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військовій частині [NUMBER] , зник безвісти 15.11.2024, під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Трудове Донецької області (а.с.8, 64-72). Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивач вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для отримання соціального захисту та соціальних гарантій відповідно до ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п. 1 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Згідно абз. 6 п. 4 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Позивач вказує, що проживала з [PERSON] з 2011 року однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Судом із досліджених доказів встановлено наступне. Відповідно до Довідки № 339 від 28.11.2024, виданої Пирогівським старостинським округом Виконавчого комітету Глобинської міської ради, [PERSON] , [INFO] , проживала до дня мобілізації разом зі співмешканцем [PERSON] , [INFO] , разом і вела з ним спільне господарство з 2011 року за адресою : [ADDRESS] (а.с.9 на звороті). З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданих в ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, а саме тримали кіз, качок, займалися городництвом, разом працювали по найму. [PERSON] піклувався про [PERSON] , оскільки після вчинення злочину відносно неї [PERSON] , остання стала інвалідом та має проблеми зі здоров`ям. У вересні 2024 року [PERSON] було мобілізовано, а через декілька місяців [PERSON] прийшло сповіщення, що [PERSON] зник безвісти. Як вбачається із Сповіщення сім`ї № 97 № 1/9258 від 26.11.2024, [PERSON] повідомлено, що її чоловік, солдат [PERSON] , 1982 р.н., розвідник - радіотелефоніст 7 розвідувальної групи спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військовій частині [NUMBER] , зник безвісти 15.11.2024, під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Трудове Донецької області (а.с.8). Отже, судом встановлено, що в матеріалах особової справи військовослужбовця [PERSON] містяться відомості, що [PERSON] є його дружиною та саме її сповістили, що [PERSON] зник безвісти. За таких обставин, суд дійшов висновку, що дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, оскільки підтверджується як факт їх проживання за однією адресою так і факт ведення ними спільного господарства. Крім того, [PERSON] вважав себе чоловіком [PERSON] , про що зазначив як військовослужбовець під час служби в Збройних Силах України. Представник позивача просить встановити, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка з 2011 року. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.10.1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8 на звороті). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також у разі його розірвання. Тобто, судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 по 29 січня 2022 року з [PERSON] до його смерті, з 29 січня 2022 року їх шлюб є припиненим. Статтею 25 Сімейного кодексу України визначено, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України,якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними. У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Приймаючи до уваги те що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, проте шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинено 29 січня 2022 року, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та підлягає встановленню факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 30 січня 2022 року по 15 листопада 2024 року .

Outcome: partial