Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

12.08.2025 позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння. У позовній заяві позивач зазначив, що йому належить 3/5 частини будинку [ADDRESS] . Відповідачу належить 2/5 частини зазначеного будинку. Частини будинку є самостійними ізольованими, обладнаними окремими виходами, мають окремі комунікації. Між сторонами виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Тому позивач просить виділити в натурі та визнати за ним право власності на 3/5 частини із житлового будинку [ADDRESS] , як окремий об`єкт нерухомого майна, припинивши його право спільної часткової власності на зазначений будинок. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони у справі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.\~\~\~Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволеними з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] належить 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку посвідченого 27 липня 1963 року нотаріусом Павлоградської державної нотаріальної контори Левченко О.І. Інші 2/5 частини зазначеного будинку належали [PERSON] . Рішенням Павлоградської міської ради № 490 від 24.07.2013 року дозволено розподіл домоволодіння [ADDRESS] на два окремих домоволодіння відповідно до частин, які належать власникам з присвоєнням нових поштових адрес: [PERSON] власниці 2/5 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та [PERSON] власнику 3/5 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] . [PERSON] зареєструвала належним чином своє право власності на окремий житловий будинок [ADDRESS] , та 20.06.2018 року продала його [PERSON] , відповідачу по справі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.08.2025р. З вищенаведених правовстановлюючих документів вбачається, що право власності на вищезазначений житловий будинок належить позивачу на праві спільної часткової власності. Згідно із ч.1\~ст.356 Цивільного кодексу України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За правилами частин 1, 2, 3\~статті 358 Цивільного кодексу України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ч.1\~ст.364 ЦК України, співвласник має право на видiл в натурi частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частина 3, 4\~статті 364 ЦК України\~передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з вимогами\~ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.2 ст.3\~та п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності. За правилами п.56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Оскільки на сьогоднішній день між сторонами неможливо укласти ні договір про поділ спільного майна, ні договір про виділ у натурі частки із спільного майна щодо житлового будинку [ADDRESS] , то права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Згідно з частиною 4 статті 200 та частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved