Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Юніт Капітал»\~звернувся до\~суду із\~позовом,\~в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №171501910 від 02.08.2021 року у розмірі 43962,50 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В позовній заяві вказував, що 02 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №171501910 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору, для [PERSON] надано кредит в розмірі 12500,00 грн. [PERSON] не виконала умови договору, що призвело до заборгованості. Позивач вказував, що 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчився 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. Цією додатковою угодою договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення та номер договору залишені 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишено без змін. 04 червня 2025 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 43 962,50 грн, яка складається з 12500,00 заборгованості за тілом кредиту, 31462,50 заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Покликаючись на те, що заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погашена, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві, адресованій суду, просив провести розгляд справи без участі представника. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відзиву суду не подавала. З огляду на вищевикладене, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши докази,\~наявні в\~матеріалах справи,\~суд дійшов\~наступних висновків. Судом встановлено, що 02 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №171501910. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018року, яка продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення та номер договору залишені - як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Позивач не є первісним кредитором по відношенню до відповідача. Зобов' язання по кредиту неодноразово переуступались. Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ "Таліон Плюс" отримало право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Вказаний договір було продовжено тричі. 05 серпня 2020 року , ТОВ "Таліон Плюс" знову уклало договір факторингу № 05/0820-01, яким уступило права вимоги по кредиту для ТОВ ФК «Онлайн фінанси», який також було продовжено. Пізніше, ТОВ ФК "Онлайн фінанс" знову уклало договір факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю, яким уступило права вимоги по кредиту для позивача. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК У країни). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за договором кредиту №171501910 між ТзОВ "ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» та відповідачем виникли 02.08.2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу№ 28/1118-01 від 28.11.2018 року, таким чином на час укладення договору факторингу у позивача було відсутнє право вимоги до відповідача за договором кредиту №171501910, оскільки відповідач на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13". Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний субєктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач, який не є первинним кредитором, не довів переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 28.11.2018 року до відповідача за договором позики №171501910, який був укладений ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з ТОВ «Таліон Плюс» з наступною зміною фактора, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не мало права на відступлення права вимоги, яким він не володів. На підставі викладеного, суд вважає, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 28 листопада 2018 року до відповідача за договором позики №171501910, який був укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» не мало права на відступлення права вимоги, яким воно не володіло. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed