Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

до Солом?янського районного суду міста Києва, звернулось АТ «Страхова компанія «ІНГО» з цивільним позовом до Приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про повернення безпідставно набутих коштів. Позовна заява обгрунтована наступним. Акціонерне товариство «Страхова компанія ІНГО» код ЄДРПОУ 16285602 на рахунок приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича РНОКПП: [NUMBER] посвідчення № 0112 від 07.11.2017 адреса: м. Київ, вул. Шаповала Генерала, 2 приміщення 401, перерахувало кошти на загальну суму 25407,79 грн. з призначенням платежу на виконання рішення судів про стягнення на користь СК Інго боргу, що підтверджується платіжними дорученням: № 16492 від 26.07,2021 на суму 4789,00 грн. призначення платежу - на виконання ВП № 910/20216/13 від 31.12.2013 про стягнення з ТОВ «Ферум Фрахт» на користь СК «ІНГО» боргу. № 16493 від 26.07,2021 на суму 3078,00 грн. призначення платежу - на виконання ВП № 756/6082/19 від 19.08.2019 про стягнення з [PERSON] на користь СК «ІНГО» боргу. № 16564 від 27.07.2021 на суму 2299,90 грн. призначення платежу - на виконання вп № 25/468 від 12.09.2011 про стягнення з ПП «Водолій» на користь СК «ІНГО» боргу. №17700 від 12.08.2021 на суму 2123,11 грн. призначення платежу - на виконання Вл № 528/788/17 від 09.08.2018 Гребінківського р/суду про стягнення з [PERSON] на користь СК «ІНГО» боргу. № 17702 від 12.08.2021 на суму 2478,27 грн. призначення платежу - на виконання в/л № 201/1662/19 від 01.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь СК «ІНГО» боргу. № 17956 від 17.08.2021 на суму 1844,73 грн. призначення платежу - на виконання В/Л № 937/1967/21 від 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь СК «ІНГО» боргу. - № 17958 від 17.08.2021 на суму 3452,00 грн. призначення платежу - на виконання зведеного вп № 910/7832/18 від 05.10.2018 про стягнення з СК «Іллічевське» на користь СК «ІНГО» боргу. № 18137 від 19.08.2021 на суму 3314,36 грн. призначення платежу - на виконання вп № 756/15904/18 від 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь СК «ІНГО» боргу. № 18138 від 19.08.2021 на суму 2028,42 грн. призначення платежу - на виконання вп № 910/7150/19 від 01.10.2019 про стягнення з «Капітал-СК» на користь СК «ІНГО» боргу. Сума перерахованих коштів відповідно до платіжних доручень складає 25407,79 грн. Виконавчі документи відповідно до рішень судів, що вказані в платіжних інструкціях на примусовому виконанні у приватного виконавця Солонька М.М. не перебували, виконавче провадження не відкривалось. Відтак грошові кошти, сплачені Відповідачу, є такими, що набуті без достатньої правової підстави Приватний виконавець Солонько Микола Миколайович обіцяв повернути кошти, однак не повернув. 15.07.2024 АТ СК «ІНГО» направило приватному виконавцю Солоньку М.М. Заяву про повернення безпідставно набутих коштів за вихідним № 1377 однак відповідач, відповіді на дану заяву не надав. З врахуванням наведеного просив стягнути з приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича РНОКПП: [NUMBER] адреса: [ADDRESS] на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія ІНГО» код ЄДРПОУ 16285602 безпідставно набутих коштів у розмірі 25407,79 грн. 26 липня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 29 липня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 07 жовтня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який обгрунтований наступним. Ознайомившись із змістом позовних вимог, вважає їх повністю необгрунтованими та безпідставними, а отже такими що не підлягають задоволенню з підстав наведених нижче. 29.07.2024 від AT «СК «ІНГО» надійшла заява про повернення безпідставно набутих коштів за вих. №1377 від 15.07.2024. 05.08.2024 на адресу AT «СК «ІНГО» надіслано відповідь, згідно якої позивачу повідомлено, що кошти сплачені відповідно до укладеного договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем AT «СК ІНГО», поверненню не підлягають. Між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем AT «СК ІНГО» 04.05.2020 був укладений договір про додаткову винагороду приватного виконавця. За умовами Договору стягувач доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання у межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, іншими нормативно-правовими актами, за заявами стягувана зобов`язаний здійснити заходи (надалі.- - послуги), спрямовані на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця (п. 1.1. Договору). Стягувач зобов`язується прийняти надані приватним виконавцем послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.3. Договору). Оплата належної виконавцю додаткової винагороди здійснюється стягувачем шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця для зарахування винагороди (п. 3.2. Договору). Сторони домовилися, що стягувач сплачує додаткову винагороду виконавця на підставі рахунку-фактури, який є актом виконаних робіт та наданих послуг (п. 3.3. Договору). Кошти, які надійшли на рахунок виконавця для зарахування винагороди, поверненню виконавцем не підлягають. Після сплати додаткової винагороди виконавцю на рахунок для зарахування винагороди, стягувач претензій щодо виконаних робіт та обсягу наданих послуг виконавцем немає (п. 3.4. Договору). Витрати (авансування витрат, додаткове авансування витрат), які можуть виникнути в рамках даного договору і які безпосередньо пов`язані з предметом договору, не відносяться до складу додаткової винагороди виконавця і оплачують стягувачем окремо і самостійно (п. 3.4. Договору). На виконання умов Договору, Стягувачем АТ «СК «ІНГО» сплачено на рахунок винагороди на підставі виставлених Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем Стягувану АТ «СК «ІНГО» рахунки-фактури, зокрема: Рахунок фактура №26-07/2021-1 від 26.07,2021 на суму 3078,00 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 756/6082/19 від 19.08.2019 про стягнення з [PERSON] на користь стягувана боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 16493 від 26.07.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 3078,00 грн. 28.10.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 756/6082/19 від 19.08.2019 про стягнення з [PERSON] Рахунок фактура №26-07/2021-2 від 26.07.2021 на суму 4789,00 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу №910/20216/13 від 31.12.2013 про стягнення з ТОВ Ферум Фрахт на користь стягувана боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 16492 від 26.07.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 4789.00 грн. 16.09.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання наказу № 910/20216/13 від 31.12.2013 про стягнення з ТОВ «Ферум Фрахт». Рахунок фактура №27-07/2021 від 27.07.2021 на суму 2299,90 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 25/468 від 12.09.2011 Господарського суду про стягнення з ПП Водолій на користь стягувана боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 16564 від 27.07.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 4789.00 грн. 16.09.2020 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання наказу № 25/468 від 12.09.2011 Господарського суду про стягнення з ПП «Водолій» Рахунок фактура №12-08/2021 від 12.08.2021 на суму 2478,27 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 201/1662/19 від 2020 року Жовтневий р/с про стягнення з [PERSON] на користь стягувана боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17702 від 12.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 2478.27 грн. 23.11.2020 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню №63713850 з примусового виконання виконавчого листа № 201/1662/19 від 01.10.2020 Жовтневий р/с про стягнення з [PERSON] » Рахунок фактура №12-08/2021-1 від 12.08.2021 на суму 2123,11 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 528/788/17 від 09.08.2018 Гребинківского р/с про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17700 від 12.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 2123.11 грн. Рахунок фактура №17-08/2021 від 17.08.2021 на суму 1844,73 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода виконання виконавчого листа № 937/1967/21 від 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17956 від 17.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 1844,73 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 937/1967/21 від 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] .» Рахунок фактура №17-08/2021-1 від 17.08.2021 на суму 3452,00 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 910/7832/18 від 05.10.2018 про стягнення з СК Іллічівське на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17958 від 17.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М, - 3452,00 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню №66612623 з примусового виконання наказу № 910/7832/18 від 05.10.2018 про стягнення з СК Іллічівське.» Рахунок фактура №19-08/2021 від 19.08.2021 на суму 3314,36 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 756/15904/18 від 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] , на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 18137 від 19.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 3314,36 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 756/15904/18 від 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] » Рахунок фактура №19-08/2021-1 від 19.08.2021 на суму 2028,42 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 910/7150/19 від 01.10.2019 Господарського суду про стягнення з Капітал - СК на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 18138 від 19.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 2028,42 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 910/7150/19 від 01.10.2019 Господарського суду про стягнення з Капітал - СК». Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково. Враховуючи вищевикладене, кошти сплачені відповідно до укладеного між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем АТ «СК ІНГО» договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, поверненню не підлягають, положення ст. 1212 ЦК України не застосовуються до договірних відносин. 15 жовтня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка обгрунтована наступним. Ознайомившись з змістом вказаного відзиву на позовну заяву про повернення безпідставно набутих коштів яка надійшла на адресу АТ СК «ІНГО» 04.10.2024 за вхідним номером 4593 (копія відзиву додається), вважають їх повністю необґрунтованими та безпідставними, а отже такими що не можуть бути взяті до уваги як докази з наступних підстав: У відзиві представник відповідача адвокат Оксанич Р.В. підтверджує, що 29.07.2024 року від АТ СК «ІНГО» надійшла заява про повернення безпідставно набутих коштів за вих. № 1377 від 15.07.2024 та стверджує, що 05.08.2024 на адресу АТ СК «ІНГО» нібито надіслано відповідь на заяву про повернення безпідставно набутих коштів, згідно якої позивачу нібито повідомлено, що кошти сплачені відповідно до укладеного договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 між приватним виконавцем Солоньком М.М. та стягувачем АТ СК «ІНГО», поверненню не підлягають. Доказів на підтвердження направлення відповіді на заяву про повернення безпідставно набутих коштів на адресу АТ СК «ІНГО» представник відповідача адвокат Оксанич Р.В. не надає. АТ СК «ІНГО» в свою чергу зазначає та повідомляє суд, що відповідь на заяву про повернення безпідставно набутих коштів не отримувало. Тому про договір щодо додаткової винагороди приватного виконавця від 04.05.2020 року яку відповідач прикріпив до відзиву на позовну заяву про повернення безпідставно набутих коштів від 23.09.2024 дізнався 04.10.2024 року під час отримання відзиву. В свою чергу, повідомляють суд, що АТ СК «ІНГО» не підписувала з приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем РНОКПП [NUMBER] зазначений договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року. А також не підписувала, не погоджувала Рахунки фактури які додано приватним виконавцем до даного договору. АТ «СК ІНГО» заперечує проти Договору про додаткову винагороду від 04.05.2020 та рахунків фактури які було одноособово підписані приватним виконавцем Солоньком М.М. що додані до відзиву приватного виконавця. Даний договір про додаткову винагороду приватного виконавця не може бути доказом, що здійсненні платежі позивачем на рахунок приватного виконавця Солонька М.М. є додатковою винагородою приватного виконавця. Адже відповідно до призначення платежу який зазначено у платіжних інструкція про перерахування коштів, які додано позивачем до позовної заяви, зазначається що кошти перераховуються на виконання виконавчих документів та вказується номер даних виконавчих документів про стягнення на користь АТ СК «ІНГО» боргу (дані кошти перераховувались як авансовий внесок) також в призначенні платежу не вказано що кошти сплачуються на виконання договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року на користь Солонька М.М. посять суд взяти це до уваги, та звернути увагу, що рахунки фактури надані приватним виконавцем підписано одноособово посилаючись на договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року, який за своїм змістом ніяким чином не пов`язаний з платежами авансових внесків, які здійснила АТ СК «ІНГО» на рахунок приватного виконавця Солонька М.М. Окрім того в предметі договору не зазначено вид наданих послуг, розрахунок, та відсутні підтвердження АТ СК «ІНГО» про отримання будь яких послуг що передбачені Договором від 04.05.2020 року. Надаючи до суду Договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року та рахунки фактур які підписані без участі АТ СК «ІНГО» відповідач намагається ввести суд в оману, та залишити кошти в своєму незаконному користуванні, свідомо не звертаючи уваги на призначення платежів зазначених у платіжних інструкція наданих позивачем. По суті приватний виконавець може до будь якої грошової вимоги яку він не виконує, в свої заперечення підкладати копію такого договору, в якому не зазначається номер рішень виконавчих проваджень, об`єм та строки надання послуг, та будь який підписаний власноруч Рахунок-Фактуру з будь якою сумою, посилаючись на універсальний договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 р. Отже просять суд взяти до уваги, що в призначеннях платежів не зазначається даний договір, також не зазначається, що кошти направляються на користь приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича. ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що додаткова винагорода приватного виконавця може бути здійснена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження. Однак виконавче провадження приватним виконавцем не відкривалось, виконавчі дії не проводились, було відмовлено у прийнятті виконавчого документу до виконання. Отже АТ СК «ІНГО» не міг з приватним виконавцем укладати будь яких угод усних чи письмових про додаткове авансування винагороди, оскільки виконавче провадження приватним виконавцем не здійснювалося. Ніяких дій щодо виконання виконавчого документу не проводилося. Також, якщо виконавець не відкривав виконавче провадження, не виносив постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасно з відкриттям не виносив постанову про основну винагороду приватного виконавця, як це передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», то і права на додаткову винагороду у приватного виконавця бути не може. Таким чином угода між приватним виконавцем і стягувачем може бути укладена тільки у випадку одночасного винесення постанови про відкриття виконавчого провадження разом з постановою про стягнення основної винагороди, по кожному виконавчому документу окремо. Підписані одноособово приватним виконавцем Солоньком Рахунки-фактури, що являється на думку приватного виконавця актом виконаних робіт, не може бути взято до уваги як доказ, оскільки актом виконаних робіт може бути документ підписаний обома сторонами. АТ СК «ІНГО» не відомо про походження наданих Рахунків - фактури підписаних в односторонньому порядку приватним виконавцем. Оплачені стягувачем авансові внески на виконання виконавчих документів зазначені в призначенні платежу взагалі не пов`язані з будь якими договорами. 22 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які обгрунтовані наступним. АТ «СК «ІНГО» зазначає, що «АТ СК «ІНГО» в свою чергу зазначає та повідомляє суд, що відповідь на заяву про повернення безпідставно набутих коштів не отримувало. Тому про договір щодо додаткової винагороди приватного виконавця від 04.05.2020 року яку відповідач прикріпив до відзиву на позовну заяву про повернення безпідставно набутих коштів від 23.09.2024 дізнався 04.10.2024 року під час отримання відзиву», що не відповідає дійсності, з огляду на наступне. Як встановлено судами різних інстанцій, зокрема: 1. Постановою Верховного суду у справі №909/992/19 від 19.03.2024 за скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на дії та бездіяльність приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича: «Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій. 7. 04.05.2020 між приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько Миколою Миколайовичем та АТ "СК "ІНГО" укладено договір про додаткову винагороду приватного виконавця. 8. Згідно з умовами даного договору стягувач доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання у межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України №512/5 віл 02.04.2012, іншими нормативно-правовими актами, за заявами стягувача зобов`язаний здійснити заходи (надалі - послуги), спрямовані на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця (п. 1.1 договору). 9. Стягувач зобов`язується прийняти надані приватним виконавцем послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.3 договору) 10. Оплата належної виконавцю додаткової винагороди здійснюється стягувачем шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця для зарахування винагороди (п. 3.2 договору) 11. Сторони домовилися, що стягувач сплачує додаткову винагороду виконавця на підставі рахунку-фактури, який є актом виконаних робіт та наданих послуг (п. 3.3 договору). 12. Кошти, які надійшли на рахунок виконавця для зарахування винагороди, поверненню виконавцем не підлягають. Після сплати додаткової винагороди виконавцю на рахунок для зарахування винагороди, стягувач претензій щодо виконаних робіт та обсягу наданих послуг виконавцем немає (п. 3.4 договору). 13. Витрати (авансування витрат, додаткове авансування витрат), які можуть виникнути в рамках даного договору і які безпосередньо пов`язані з предметом договору, не відносяться до складу додаткової винагороди виконавця і оплачуються стягувачем окремо і самостійно (п. 3.5 договору). 14. На виконання умов вказаного договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, приватним виконавцем Солонько М.М. було виставлено стягувачу рахунок-фактуру №21-10/2020-1 від 21.10.2020 на суму 3754,50 грн, з найменуванням (товари, роботи, послуги) - додаткова винагорода за виконання наказу №909/992/19 від 10.12.2019 Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з ПрАТ "СК "Галицька" на користь стягувача боргу. 15. АТ "СК "ІНГО" згідно з платіжною інструкцією №16808 від 21.10.2020 сплачено 3754,50 грн. В рядку призначення платежу в цій платіжній інструкції зазначено: за виконання наказу №909/992/19 від 10.12.2019 Господарського суду про стягнення з СК "Галицька" на користь СК "Інго" боргу.» 2. Постановою Верховного суду у справі №909/525/19 від 17.05.2024 за скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича: «Обставини справи 6. 04.05.2020 між приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. та АТ "Страхова компанія "ІНГО" в особі Бута М. А. був укладений договір про додаткову винагороду приватного виконавця. Предметом вказаного договору є здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця. 7. Пунктами 3.3-3.4 вказаного договору визначено, що сторони домовилися, що стягувач сплачує додаткову винагороду виконавцю на підставі рахунку-фактури, який є Актом виконаних робіт та наданих послуг. Кошти, які надійшли на рахунок виконавця для зарахування винагороди, поверненню виконавцем не підлягають. 8. 24.09.2020 приватним виконавцем Солонько М. М. був складений рахунок-фактура на суму 3 578,85 грн для сплати АТ "Страхова компанія "ІНГО" додаткової винагороди на виконання наказу № 909/525/19 від 14.08.2019 про стягнення з АТ "Страхова компанія "Галицька" на користь стягувача боргу. 9. АТ "Страхова компанія "ІНГО" було сплачено кошти в сумі 3 578, 85 грн згідно платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020, призначення платежу: на виконання наказу № 909525/19 від 14.08.2019 Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з АТ "Страхова компанія "Галицька" на користь АТ "Страхова компанія "ІНГО" боргу. 10. 23.11.2020 приватний виконавець Солонько М. М. повернув виконавчий документ, наказ суду № 909/525/19 від 14.08.2019 стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" 11. 28.11.2022 АТ "Страхова компанія "ІНГО" звернулося до приватного виконавця Солонька М. М. із заявою про повернення авансового платежу, сплаченого згідно вищевказаної платіжної інструкції. Відповіді на заяву приватним виконавцем не надано, авансові платежі не повернуто. 12. 14.08.2023 до Господарського суду Івано-Франківської області від АТ "Страхова компанія "ІНГО" надійшла скарга № 1142 від 08.08.2023 (вх.№9587/23) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця, в якій скаржник просив суд: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. незаконними; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 3 578,85 грн відповідно до платіжної інструкції №15342 від 24.09.2020 на рахунок стягувача - АТ "Страхова компанія "ІНГО". 3. Постановою Верховного суду у справі №909/524/19 від 15.02.2024 за скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на дії та бездіяльність приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича: «Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій «8. 04.05.2020 між приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько Миколою Миколайовичем та АТ "СК "ІНГО" укладено договір про додаткову винагороду приватного виконавця. 9. Згідно з умовами даного договору стягувач доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання у межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України №512/5 віл 02.04.2012, іншими нормативно-правовими актами, за заявами стягувача зобов`язаний здійснити заходи (надалі - послуги), спрямовані на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця (п. 1.1 договору). 10. Стягувач зобов`язується прийняти надані приватним виконавцем послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.3 договору). 11. Оплата належної виконавцю додаткової винагороди здійснюється стягувачем шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця для зарахування винагороди (п. 3.2 договору). 12. Сторони домовилися, що стягувач сплачує додаткову винагороду виконавця на підставі рахунку-фактури, який є актом виконаних робіт та наданих послуг (п. 3.3 договору). 13. Кошти, які надійшли на рахунок виконавця для зарахування винагороди, поверненню виконавцем не підлягають. Після сплати додаткової винагороди виконавцю на рахунок для зарахування винагороди, стягувач претензій щодо виконаних робіт та обсягу наданих послуг виконавцем немає (п. 3.4 договору). 14. Витрати (авансування витрат, додаткове авансування витрат), які можуть виникнути в рамках даного договору і які безпосередньо пов`язані з предметом договору, не відносяться до складу додаткової винагороди виконавця і оплачуються стягувачем окремо і самостійно (п. 3.5 договору). 15. На виконання умов вказаного договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, приватним виконавцем Солонько М.М. було виставлено АТ "СК "ІНГО" рахунок-фактуру №11-06/2020 від 11.06.2020 на суму 2422,62 грн та рахунок-фактуру №22-06/2020-1 від 22.06.2020 на суму 2422,62 грн, з найменуванням (товари, роботи, послуги) - додаткова винагорода за виконання наказу №909/524/19 від 22.08.2019 Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з ПрАТ "СК "Галицька" на користь стягувача боргу.» 16. АТ "СК "ІНГО" згідно з платіжною інструкцією №9311 від 11.06.2020 сплачено 2422,62 грн та згідно з платіжною інструкцією №9789 від 22.06.2020 сплачено 2422,62 грн. В рядку призначення платежу в даних платіжних інструкціях зазначено: "за виконання наказу №909/524/19 від 22.08.2019 Господарського суду про стягнення з СК "Галицька" на користь СК "Інго" боргу". Як встановлено судами Верховного суду, першої та апеляційної інстанцій, між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем АТ «СК ІНГО» 04.05.2020 був укладений договір про додаткову винагороду приватного виконавця. Позивач АТ «СК «ІНГО» вводить суд в оману, про те, що про договір щодо додаткової винагороди приватного виконавця від 04.05.2020 року, дізнався 04.10.2024 під час отримання відзиву, адже як встановлено Верховним судом у справах № 909/525/19, №909/992/19, №909/524/19, між Приватним виконавцем Солоньком М.М. та АТ «СК «ІНГО» укладено Договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року та на виконання цього Договору АТ «СК «ІНГО» здійснювало оплату додаткової винагороди приватного виконавця на підставі виставлених рахунків-фактур. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, НЕ доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Посилання АТ «СК «ІНГО» про те, що кошти на виконання умов Договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року, перераховувалися як авансовий внесок - є безглуздими, тому що в аналогічних справах між тими самими ж сторонами, з приводу одного і того самого договору, судами у справах в№ 909/525/19, №909/992/19, №909/524/19, встановлено, що АТ «СК «ІНГО» здійснено платежі на підставі виставлених рахунків-фактур. Як зазначалося у відзиві на позовну заяву, на виконання умов Договору, Стягувачем АТ «СК «ІНГО» сплачено на рахунок винагороди на підставі виставлених Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем Стягувачу АТ «СК «ІНГО» рахункифактури, платежі, а приватним виконавцем були відкриті виконавчі провадження або повернуті без прийняття до виконання виконавчі документи. Адже умовами Договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року, підписаного приватним виконавцем Солоньком М.М. та АТ «СК «ІНГО» розділом 3, передбачено Вартість послуг: «3.1. Вартість послуг Виконавця - договірна, визначається сторонами за взаємною згодою. 3.2. Оплата належної Виконавцю додаткової винагороди здійснюється Стягувачем шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця для зарахування винагороди. 3.3. Сторони домовилися, що Стягувач сплачує додаткову винагорода Виконавця на підставі рахунку-фактури, який є Актом виконаних робіт та наданих послуг. 3.4. Кошти які надійшли на рахунок Виконавця для зарахування винагороди, поверненню Виконавцем не підлягають. Після сплати додаткової винагороди Виконавцю на рахунок для зарахування винагороди, Стягувач претензій щодо виконання робіт та обсягу наданих послуг Виконавцем немає. 3.5. Витрати (авансування витрат, додаткове авансування витрат), які можуть виникнути в рамках даного Договору і які безпосередньо пов`язані з предметом Договору, не відносяться до складу додаткової винагороди Виконавця і оплачуються Стягувачем окремо і самостійно.» Враховуючи вищевикладене, кошти сплачені відповідно до укладеного між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем АТ «СК ІНГО» ДОГОВОРУ про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, поверненню не підлягають, положення ст. 1212 ЦК України не застосовуються до договірних відносин. 29 жовтня 2024 року до суду від позивача надійшли додаткові поснення у справі, які обгрунтовані наступним. В своїх запереченнях (на відповідь на відзив) що надійшло через систему «Електронний суд» 22.10.2024 приватний виконавець Солонько М.М. зазначає, що, при розгляді скарг на дії та бездіяльність приватного виконавця судами різних інстанції нібито встановлено, що між приватним виконавцем Солоньком М.М. та АТ СК «ІНГО» укладено договір про додаткову винагороду приватного виконавця. Однак це не відповідає дійсності, оскільки при розгляді скарг на дії та бездіяльність приватного виконавця Солонька М.М. правова оцінка договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 05.04.2020 року а також довіреності № 183 на ім`я [PERSON] судами не надавалась та під час розгляду справ судами не досліджувались. У Позивача зазначений договір відсутній, Позивач ставить під сумнів факт його укладання. Із наданої Відповідачем копії оспорюваного договору вбачається, що від імені АТ «СК «ІНГО», договір укладено Бутом Максимом Анатолійовичем на підставі довіреності №183 від 31.03.2020 року. Довіреністю №183 від 31.03.2020 року Буту М.А. надано повноваження на представництво перед третіми особами: представляти інтереси Товариства в усіх державних органах, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності для чого йому надано право подавати документи, заяви, знайомитись з усіма документами, робити з них виписки, підписувати всі документи, необхідні для виконання цього доручення, представляти інтереси Товариства в усіх судових установах. Довіреність вчиняти від імені АТ «СК «ІНГО» будь-які правочини, у тому числі укладати будь-які договори від імені АТ «СК «ІНГО» Буту М.А. не видавалась. [PERSON] працював на посаді юрисконсульта Відділу по роботі з вхідними позовами Юридичного управління АТ «СК «ІНГО». До посадових обов`язків [PERSON] не входило укладання будь-яких договорів, у тому числі договору, копія якого надана Відповідачем до матеріалів справи. Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до ч.2, 3 ст.244 ЦК України представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї особи. Враховуючи викладене, очевидним є факт того, що [PERSON] не був уповноважений укладати договір про додаткову винагороду приватного виконавця не лише із Відповідачем, а взагалі не мав таких повноважень. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. АТ «СК «ІНГО» не схвалювала, та й не могла схвалити договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року, оскільки [PERSON] не мав таких повноважень, про існування цього договору АТ «СК «ІНГО» дізналася лише в 2023 року, не оплачувала жодних коштів на виконання зазначеного договору. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Надані Відповідачем копії рахунків, які ніби-то свідчать про виконання (схвалення) зазначеного договору, є неналежними та недопустимими доказами виконання (схвалення) договору. Відповідачем не надано доказів того, що Позивач ці рахунки отримував та оплачував саме на виконання договору від 04.05.2020 року. Натомісць Позивачем надано до матеріалів справи належні та допустимі докази того, що зазначені кошти отримувались Відповідачем безпідставно, кошти сплачувались Позивачем на виконання виконавчих документів - рішень судів, які Відповідачем не виконувались, повертались без виконання, що не заперечується самим Відповідачем у відзиві на позов, а рішення Гребінківського районного суду Полтавської області у справі №528/788/17 від 09.08.2017 року про стягнення коштів з [PERSON] взагалі не передавалось Відповідачу на виконання. Жодне платіжне доручення, яким сплачувались кошти Відповідачу не містить призначенням платежу: на виконання договору від 04.05.2020 року. Відтак Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами те, що грошові кошти у сумі 25 407,79 гривень є коштами, сплаченими за договором від 04.05.2020 року. Враховуючи те, що зазначений договір укладено від імені АТ «СК «ІНГО» особою, яка не мала повноважень, а сам договір Позивачем не схвалювався, відповідно жодні суттєві умови договору АТ «СК «ІНГО» не погоджувала, та й не могла погоджувати. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними не є укладеним правочини (договори) у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Відтак договір від 04.05.2020 року є не укладеним. Крім того варто врахувати, що договір існує в письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами. Таким чином, з урахуванням ст.ст. 207, 208 ЦК України є не укладеним, з огляду на те, що підписаний особою, яка не мала відповідних повноважень. Сукупність вимог ст.ст.207, 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. Однак, враховуючи відсутність у [PERSON] повноважень на укладання договору від 04.05.2020 року, ст.241 ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а, отже, не могла їх перевищити. Відтак договір від 04.05.2020 року є не укладеним. Аналогічні висновки сформовані в правовій позиції Верховного Суду України у справі від 25.05.2016 р. N 6-2612цс16 де суд зазначив: «частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з частиною третьої цієї ж статті представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Отже, вказана стаття презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити». Враховуючи все вищевикладене кошти у сумі 25 407, 79 гривень є такими, що отримані без правової підстави, а відтак є безпідставно набутими коштами. В судовому засіданні 25 листопада 2024 року представником позивача було заявлено клопотання про витребування від приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича оригіналу договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04 травня 2020 року, копія якого надана до матеріалів справи, оскільки зазначений договір у сторони позивача відсутній, повноваження щодо його укладення позивачем не надавались. Ухвалою від 25 листопада 2024 року клопотання представника позивача про витребування оригіналу Договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04 травня 2020 року, задоволено; зобов`язано Приватного виконавця Солонька Миколу Миколайовича надати Солом`янському районному суду м. Києва оригінал Договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04 травня 2020 року, укладеного між Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО». 25 листопада 2024 року від представника відовідача до суду надійшли додаткові пояснення, які обгрунтовані наступним. Як зазначалося у відзиві на позовну заяву, між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем АТ «СК ІНГО» 04.05.2020 був укладений договір про додаткову винагороду приватного виконавця. За умовами Договору стягувач доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання у межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, іншими нормативно-правовими актами, за заявами стягувача зобов`язаний здійснити заходи (надалі - послуги), спрямовані на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця (п. 1.1. Договору). Стягувач зобов`язується прийняти надані приватним виконавцем послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.3. Договору). Оплата належної виконавцю додаткової винагороди здійснюється стягувачем шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця для зарахування винагороди (п. 3.2. Договору). Сторони домовилися, що стягувач сплачує додаткову винагороду виконавця на підставі рахунку-фактури, який є актом виконаних робіт та наданих послуг (п. 3.3. Договору). Кошти, які надійшли на рахунок виконавця для зарахування винагороди, поверненню виконавцем не підлягають. Після сплати додаткової винагороди виконавцю на рахунок для зарахування винагороди, стягувач претензій щодо виконаних робіт та обсягу наданих послуг виконавцем немає (п. 3.4. Договору). Витрати (авансування витрат, додаткове авансування витрат), які можуть виникнути в рамках даного договору і які безпосередньо пов`язані з предметом договору, не відносяться до складу додаткової винагороди виконавця і оплачують стягувачем окремо і самостійно (п. 3.4. Договору). На виконання умов Договору, Стягувачем АТ «СК «ІНГО» сплачено на рахунок винагороди на підставі виставлених Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем Стягувачу АТ «СК «ІНГО» рахунки-фактури, зокрема: 1. Рахунок фактура №26-07/2021-1 від 26.07.2021 на суму 3078,00 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 756/6082/19 вiд 19.08.2019 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 16493 від 26.07.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 3078,00 грн. 28.10.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 756/6082/19 вiд 19.08.2019 про стягнення з [PERSON] (копія додаєтсья). 2. Рахунок фактура №26-07/2021-2 від 26.07.2021 на суму 4789,00 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 910/20216/13 вiд 31.12.2013 про стягнення з ТОВ Ферум Фрахт на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 16492 від 26.07.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 4789,00 грн. 16.09.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання наказу № 910/20216/13 вiд 31.12.2013 про стягнення з ТОВ «Ферум Фрахт» (копія додаєтсья). 3. Рахунок фактура №27-07/2021 від 27.07.2021 на суму 2299,90 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 25/468 вiд 12.09.2011 Господарського суду про стягнення з ПП Водолiй на користь стягувача боргу. Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 16564 від 27.07.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 4789,00 грн. 16.09.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання наказу № 25/468 вiд 12.09.2011 Господарського суду про стягнення з ПП «Водолiй» (копія додаєтсья). 4. Рахунок фактура №12-08/2021 від 12.08.2021 на суму 2478,27 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 201/1662/19 вiд 01.10.2020 Жовтневий р/с про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17702 від 12.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 2478,27 грн. 23.11.2020 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню №63713850 з примусового виконання виконавчого листа № 201/1662/19 вiд 01.10.2020 Жовтневий р/с про стягнення з [PERSON] . 5. Рахунок фактура №12-08/2021-1 від 12.08.2021 на суму 2123,11 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 528/788/17 вiд 09.08.2018 Гребинкiвского р/с про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17700 від 12.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 2123,11 грн. 6. Рахунок фактура №17-08/2021 від 17.08.2021 на суму 1844,73 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 937/1967/21 вiд 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17956 від 17.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 1844,73 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 937/1967/21 вiд 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] . (копія додаєтсья). 7. Рахунок фактура №17-08/2021-1 від 17.08.2021 на суму 3452,00 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 910/7832/18 вiд 05.10.2018 про стягнення з СК Iллiчiвське на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 17958 від 17.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 3452,00 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню №66612623 з примусового виконання наказу № 910/7832/18 вiд 05.10.2018 про стягнення з СК Iллiчiвське. (копія додаєтсья). 8. Рахунок фактура №19-08/2021 від 19.08.2021 на суму 3314,36 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання виконавчого листа № 756/15904/18 вiд 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача боргу» Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 18137 від 19.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 3314,36 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 756/15904/18 вiд 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] (копія додаєтсья). 9. Рахунок фактура №19-08/2021-1 від 19.08.2021 на суму 2028,42 грн з найменуванням (товари, роботи, послуги) «Додаткова винагорода на виконання наказу № 910/7150/19 вiд 01.10.2019 Господарського суду про стягнення з Капiтал - СК на користь стягувача боргу». Стягувач АТ «СК «ІНГО» згідно з платіжною інструкцією № 18138 від 19.08.2021 сплатив на рахунок винагороди Приватному виконавцю Солоньку М.М. - 2028,42 грн. 25.08.2021 повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ стягувачу по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 910/7150/19 вiд 01.10.2019 Господарського суду про стягнення з ПАТ «Капiтал - СК» (копія додаєтсья). Враховуючи вищевикладене, кошти сплачені АТ «СК «ІНГО» відповідно до укладеного між Приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем та Стягувачем АТ «СК ІНГО» ДОГОВОРУ про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, поверненню не підлягають, положення ст. 1212 ЦК України не застосовуються до договірних відносин. Аналогічні висновки Верховного Суду щодо незастосування до договірних правовідносин ст. 1212 ЦК України: у постановах у справі № 927/491/19 від 18.06.2021, у справі №184/2049/16 від 23.12.2020, у справі №6-122цс14, від 03.06.2015 року, у справі № 6-100цс15 від 18.11.2015 року, у справі № 6-582цс15 від 24.09.2014 року, у справі №910/9072/17 від 26.06.2018 року, у справі №161/17945/18 від 31.01.2020 року. Отже, з таких обставин, спірні правовідносини між Позивачем та Відповідачем виникли у відповідності до укладеного між ними Договору про додаткову винагороду приватного виконавця, а тому відсутні правові підстави для застосування до даних спірних правовідносин положення глави 83 ЦК України. Твердження позивача про те, що вказаний договір не підписувало про існування даного договору невідомо, спростовується доказами наданими відповідачем у запереченні на відповідь на відзив АТ «СК ІНГО» від 22.10.2024 року. 09 грудня 2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу договору, згідно ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року, та оригінал відповідного договору. 21 квітня 2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування оригіналу договору який відповідає саме копії договору яка була долучена представником відповідача до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву про повернення безпідставно набутих коштів від 23.09.2024 року. Ухвалою від 22 травня 2025 року клопотання представника позивача про витребування оригіналу договору який відповідає саме копії договору яка була долучена представником відповідача до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву про повернення безпідставно набутих коштів від 23.09.2024 року, - залишено без розгляду. Ухвалою від 08 липня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи, - відмовлено. В судові засідання призначені на 21 березня 2025 року, 13 серпня 2025 року, 02 жовтня 2025 року, представник позивача не з`явився, про дату, часта місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 11.08.2025 року - від представника позивача надійшла заява у якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача АТ "Страхова компанія "ІНГО", за наявними в матеріалах справи документами. Також, просив суд при розгляді справи взяти до уваги Додаткові пояснення у справі які було направлено до суду позивачем через підсистему «Електронний суд» 29.10.2024 року та додану до них копію Довіреності № 183 яка свідчить про те, що АТ СК «ІНГО» не уповноважувало Бута М.А. підписувати від імені компанії АТ СК «ІНГО» будь які договори, в тому числі і договори про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 року. Відтак положення ст. 241 ЦК України не може бути застосовано до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх перевищити. Тому договір від 04.05.2020 року є не укладеним. Позов підтримують в повному обсязі, та просять його задовольнити. Представник відповідача приймав участь в судових засіданнях 08 липня 2025 року та 13 серпня 2025 року в режимі відеоконференцзв`язку, підтримав свою позицію, викладену у відзиві та письмових поясненнях наданих до матеріалів справи. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. 04 травня 2020 року між Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько Миколою Миколайовичем (як Виконавцем) та Акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГО" в особі Бута Максима Анатолійовича, який діє на підставі довіреності №183 від 31 березня 2020 року (як Стягувачем) укладено Договір про додаткову винагороду приватного виконавця (т. 1 а.с. 43 - 44). Судом було досліджено Довіреність №183 від 31 березня 2020 року, видану Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" Буту М.А.(т.1 а.с. 89). Як вбачається з вказаної довіреності, [PERSON] нею було надано право представляти інтереси Товариства в усіх державних органах, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності для чого йому надано право: подавати документи, заяви, знайомитись усіма документами, робити з них виписки, підписувати документи, необхідні для виконання цього доручення, отримувати всі необхідні документи, розписуватись в їх отриманні, засвідчувати копії документів, а також виконувати всі інші дії, необхідні для виконання цього доручення, представляти інтереси Товариства в усіх судових установах, для чого надано йому всі права, надані законом позивачу, відповідачу та третій особі, а саме: подавати позов, документи, що обгрунтовують позовні вимоги, заяви, знайомитись з усіма документами, робити з них виписки, підписувати всі документи необхідні для виконання цього доручення, у тому числі позовні заяви, подавати заяви, клопотання, підтримувати позов у повному обсязі, не визнавати позов у повному об`ємі чи частково, укладати мирові угоди, оскаржувати рішення, постанови та ухвали суду, пред`являти виконавчі документи для виконання, отримувати присуджені кошти та майно (т. 1 а.с. 89). Таким чином, судом встановлено, що вказаною довіреністю позивачем не було надано [PERSON] право укладати від імені Товариства будь - які угоди, у тому числі і з приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько Миколою Миколайовичем, визначати на свій розсуд їх умови. Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно до ч. 1 статті 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. Як вбачається зі статті 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, зміню Суттю представництва є вчинення представником правочинів від імені та в інтересах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права і обов`язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноважень. Перевищенням повноважень слід розуміти ситуацію, коли представник має певні повноваження на вчинення правочину, проте вчиняє його з відхиленням від змісту та обсягу таких повноважень. Тобто, відбувається самостійне збільшення представником обсягу права на вчинення юридичних дій, визначених у довіреності. Разом з цим, у випадку, коли у представника взагалі відсутні повноваження на вчинення конкретного правочину, такі дії не можна вважати перевищенням повноважень в розумінні ст. 241 ЦК України, оскільки вони де-факто відсутні. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Встановивши, що довіреність, на підставі якої представник відповідача уклав з позивачем договір, не містить визначених повноважень повіреного на укладення такого правочину, суд дійшов висновку, що, укладаючи вказаний договір, представник з власної ініціативи розширив межі наданих йому повноважень, що свідчить про недійсність правочину та відсутність створених ним юридичних наслідків, у тому числі сплати грошових коштів. Подібний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 1 квітня 2020 р. у справі № 522/4840/18. Таким чином, Договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04 травня 2020 року є недійсним і не створює юридичних наслідків, зокрема і для позивача. Представником відповідача було вказано, що сам по собі факт укладання відповідного договору між позивачем та відповідачем вже було встановлено судом при розгляді іншої справи, тож вказаний факт не підлягає доказуванню. При цьому, суд зважає на те, що як вбачається з наданих до матеріалів справи копій судових рішень, судом при розгляді відповідної скарги на дії виконавця не було надано правової оцінки самого факту укладання спірного договору не уповноваженою особою, як і не було надано правової оцінки довіреності на підставі якої представником здійснювались повноваження. З врахуванням чого, суд дійшов висновку, що вказані факти підлягають дослідженню в цій справі та їм має бути надана правова оцінка. З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини. Судом досліджено надані позивачем в обгрунтування позовних вимог платіжні інструкції №16492 від 26 липня 2021 року на суму 4 789,00 грн. (виконання ВП №910/20216/13 від 31.12.2013 про стягнення з ТОВ Ферум Фрахт), №16493 від 26 липня 2021 року на суму 3 078,00 грн. (стягнення ВП №756/6082/19 від 19.08.2019 про стягнення з [PERSON] ), №16564 від 27 липня 2021 року на суму 2 299,00 грн. (стягнення ВП №25/468 від 12.09.2011 Господарського суду про стягнення з ПП Водолій), №17700 від 12 серпня 2021 року на суму 2 123,11 грн. (виконання ВП №528/788/17 від 09.08.2018 Гребинківського р/с про стягнення з [PERSON] ), №17702 від 12 серпня 2021 року на суму 2 478,27 грн. (виконання в/п №201/1662/19 від 01.10.2020 Жовтневий р/с про стягнення з [PERSON] ), №17956 від 17 серпня 2021 року на суму 1 844,73 грн. (виконання В\\П №937/1967/21 від 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] ), № 17958 від 17 серпня 2021 року на суму 3 452,00 грн. (виконання зведеного ВП №910/7832/18 від 05.10.2018 про стягнення з СК Іллічівське), №18137 від 19 серпня 2021 року на суму 3 314,36 грн. (виконання В/П №756/15904/18 від 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] ), №18138 від 19 серпня 2021 року на суму 2 028,42 грн. (виконання ВП №910/7150/19 від 01.10.2019 Господарського суду про стягнення з Капітал - СК), відповідно до яких позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти в загальній сумі 25 407,79 грн. (т. 1 а.с. 5 - 13). При цьому, у вказаних платіжних інструкціях у призначенні платежу вказано посилання на відповідні рішення судів та боржників. Відповідачем в обгрунтування власної позиції по справі надано суду рахунки - фактури №26-07/2021-1 від 26 липня 2021 року на суму 3 078,00 грн., №26-07/2021-2 від 26 липня 2021 року на суму 4 789,00 грн., №27-07/2021 від 27 липня 2021 року на суму 2 299,90 грн., №12-08/2021 на суму 2 478,27 грн., №12-08/2021-1 від 12 серпня 2021 року на суму 2 123,11 грн., №17-08/2021 від 17 серпня 2021 року на суму 1 844,73 грн., №17-08/2021-1 від 17 серпня 2021 року на суму 3 452,00 грн., №19-08/2021 від 19 серпня 2021 року на суму 3 314,36 грн., №19-08/2021-1 від 19 серпня 2021 року на суму 2 028,42 грн. (т. 1 а.с. 45 - 53). При цьому, у вказаних рахунках - фактурах у якості найменування (товарів, робіт, послуг) вказана "додаткова винагорода" на виконання відповідного виконавчого листа та/ або наказу. Також, у вказаних рахунках - фактурах вказано, що даний рахунок є Актом виконаних робіт та наданих послуг. При цьому, суд враховує, що вони підписані одноосібно приватним виконавцем та не містять у собі будь - якого погодження іншої сторони - якій вони адресовані (АТ "СК "ІНГО"). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16 липня 1999 року № 996-XIV, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Згідно до ч. ч. 1 - 2 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. При цьому, надані до матеріалів справи рахунки - фактури, складені відповідачем одноособово, не відображають у собі факту підтвердження надання відповідної послуги іншою стороною, її прийняття, відсутність зауважень,тощо. Тож, вказані документи не відповідають вимогам до первинних документів бухгалтерського обліку встановленим Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16 липня 1999 року № 996-XIV, та не можуть бути підтвердженням надання відповідних послуг позивачу. Відповідно до ч.ч. 1 - 7 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, приватний виконавець нараховує основну винагороду із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому приватний виконавець зобов`язаний нараховувати основну винагороду щомісяця у розмірі, визначеному частиною третьою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення основної винагороди за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься приватним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про її нарахування. Згідно до ч. 8 ст. 31 вказаного закону, угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково. Судом було встановлено, що відповідна угода щодо авансування витрат виконавчого провадження та додаткову винагороду приватного виконавця позивачем та відповідачем не укладалась. Тож, будь - які підстави для її сплати позивачем відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Як вбачається з правової позиції, викладеної у Постанові ВС КАС від 28.09.2022 р. справа №280/13057/21, підставою отримання приватним виконавцем основної винагороди є фактичне виконання виконавчого документа, а сума основної винагороди визначається у відсотках саме до фактично стягнутої суми. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підставою для стягнення додаткової винагороди, яка є складовою винагороди приватного виконавця, є фактичне виконання виконавчого документа. Також, відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. В обгрунтування позиції по справі відповідачем надано до матеріалів справи Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 16.09.2020 року (боржник - ПП "Водолій"), ВП [NUMBER] від 16.09.2020 року (боржник - ТОВ "Ферум Фрахт"), ВП [NUMBER] від 28.10.2020 року ( [PERSON] ) (т. 1 а.с. 156 - 161). При цьому, доказів здійснення відповідачем відповідних заходів щодо стягнення з боржників заборгованості на користь позивача, як і погодження відповідної додаткової винагороди, надано суду не було. Судом також досліджено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу (Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна) без прийняття до виконання від 23.11.2020 року (боржник [PERSON] ), від 25.08.2021 року (боржник ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське"), від 25.08.2021 року (боржник - [PERSON] ), від 25.08.2021 року (боржник - ПрАТ "Капітал - СК"), від 25.08.2021 року (боржник - [PERSON] ), у зв`язку з пред`вленням виконавчих документів не за місцем виконання (т. 1 а.с. 146 - 155). Таким чином, відповідачем не було здійснено виконавчих дій щодо стягнення з вказаних боржників заборгованості у зв`зку з тим, що їх місцезнаходження відноситься до інших виконавчих округів, виконавчі документи повернуті без виконання. Таким чином, судом було встановлено, що будь - яких підстав для сплати позивачем відповідачу додаткової винагороди у виконавчих провадженнях, вказаних у платіжних дорученнях, якими відповідні кошти були перераховані АТ СК Інго на адресу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М.М., не було та не існує на час розгляду справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Водночас, будь - яких доказів на підтвердження наявності підстав для отримання від позивача у якості додаткової винагороди грошових коштів в сумі 25 407,79 грн. надано відповідачем суду не було. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті кошти в сумі 25 407,79 грн. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення безпідставно набутих коштів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріали справи при звернення до суду позивачем не було сплачено судовий збір. З врахуванням того, що суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. З огляду на наведене, а також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 3028,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved