Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач,\~громадянка Грузії,\~ [PERSON] \~( [PERSON] )\~звернулася в\~суд з\~позовом про\~розірвання шлюбу\~між нею\~та відповідачем,\~громадянином республіки\~Гана, [PERSON] ( [PERSON] ), який було укладено 23.12.2021 та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів), посилаючись на те, що подружнє життя у сторін не склалося. Дітей у шлюбі сторони не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з листопада 2023 року, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вказала, що на даний час ссторони втратили взаєморозуміння один з одним, оскільки мають різні погляди на життя. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] ( [PERSON] ) в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] \~( [PERSON] ) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Громадянка Грузії, [PERSON] ( [PERSON] ) та громадянин республіки Гана, [PERSON] ( [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі із 23 грудня 2021 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 01 квітня 2025 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). \~ \~ \~ \~У даному шлюбі неповнолітніх дітей у сторін не має. \~ \~ \~ \~Судом із поданого позову з`ясовано, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. \~ \~ \~ \~Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства, визначається правом України. Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. У ст. 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відтак, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачкою зазначено, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] ( [PERSON] ) до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved