Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 08 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту 500822435, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит у сумі 39 829,55 грн строком на 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 29 596,61 грн, тоді як позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». В подальшому 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 08 жовтня 2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20 вересня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 37 778,05 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 29 596,61 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 8 137,04 грн. З огляду на вищевикладене, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 778,05 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою судді Перечинського районного суду від 06 лютого 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Дев`ятнадцятого травня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, однак наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами складений саме позивачем і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. При ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. З огляду на те, що така виписка оформлена з грубим порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які пред`являються до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. До того ж, із наданої позивачем виписки з рахунку, як доказу на підтвердження наявності заборгованості відповідача, неможливо встановити наявну суму боргу, його складові, період за який він утворився, що унеможливлює проведення об`єктивного розгляду справи та задоволення вимог банку. Крім цього зазначає, що сума коштів у розмірі 9 200 грн за надання правової допомоги є завищеною, неспівмірною із складністю справ\~ та підлягає зменшенню.\~\~\~\~ У судове засідання представник позивача Євтодьєв А.О. не з`явився, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.\~ Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Зачепіло З.Я. у судове засідання не з`явилися, однак остання подала заяву про здійснення розгляду справи без їх участі, просить вимоги відповідача, заявлені у відзиві, задовольнити та у задоволенні позовних вимог відмовити.\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Суд встановив, що 08 жовтня 2019 року [PERSON] підписано оферту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання кредиту №500822435, за умовами якої тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 39 829,55 грн, процентна ставка 23 % річних, тип ставки фіксована, строк кредиту 24 місяці, дата повернення кредиту 09 жовтня 2021 року. Кредит просила надати для повернення заборгованості за кредитним договором № 482613922 від 01 вересня 2018 року у розмірі 21728,43 грн та повернення заборгованості за кредитним договором № 482682036 від 24 листопада 2018 року у розмірі 18 101,12 грн Додатком №1 до Угоди про надання кредиту № 500822435 сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. 08 жовтня 2019 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту за умовами, аналогічними викладеним в оферті на укладення угоди про надання кредиту №500822435. З виписки по особовому рахунку з 08 жовтня 2019 року по 20 вересня 2021 року вбачається, що відповідач користувалась кредитним коштами та здійснювала часткове погашення заборгованості за договором. Таким чином, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК ФОРТ» (Фактор) укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору (п. 2.1). Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками. Відповідно до виписки з додатку до Договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року, Клієнт відступив Фактору право грошової вимоги до боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 500822435 від 08 жовтня 2019 року в сумі 37 778,05 грн. Платіжним дорученням № 35 від 23 лютого 2021 року підтверджено отримання Акціонерним товариством «Альфа-Банк» від ТОВ «ФК ФОРТ» плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року. З матеріалів справи також вбачається, що 23 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору (п. 2.1). Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками. Відповідно до виписки з додатку до Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 500822435 від 08 жовтня 2019 року в сумі 37 778,05 грн. Платіжним дорученням № 129 від 23 лютого 2021 року підтверджено отримання ТОВ «ФК ФОРТ» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 500822435 від 08 жовтня 2019 року в сумі 39 829,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500822435 від 08 жовтня 2021 року, станом на 20 вересня 2021 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором у розмірі 37 778,05 грн, з яких 29 596,61 грн сума заборгованості за тілом кредиту та 8 137,04 грн сума заборгованості по відсоткам та 44,40 грн сума заборгованості по штрафам. Часткова сплата боржником або з її згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання нею боргу. Таким чином, оскільки у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти, у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку. Отже, враховуючи те, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 500822435 від 08 жовтня 2019 року, суд вважає, що позовна заява у цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується заперечень, висловлених у письмовому відзиві адвокатом Зачепіло З.Я. в інтересах [PERSON] , то суд вважає такі необґрунтованими, спрямованими на ухилення від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9 200 грн, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, та відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до наявних у матеріалах справи Договору про надання правничої допомоги № 03-07/2024 від 03 липня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. та Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: первинна консультація, правовий аналіз наявних документів у замовника по справі та підготовка позовної заяви вартістю 9 200 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 4024 від 01 жовтня 2024 року позивачем здійснено на рахунок адвоката Литвиненко О.І. оплату згідно договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року у розмірі 9 200 грн. ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду. Суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що за результатами розгляду цієї справи підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», виходить з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру та приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь\~ ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з 9 200 грн до 2 000 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved