Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю надійшов позов ТОВ «Іннова Фінанс» (далі за текстом - «Позивач») до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 14 лютого 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 3039020224. Цим договором позивач надав відповідачу кредит на суму 2 000 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на день подання позову у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 16 130,00 гривень, з яких: 2 000 гривень - заборгованість за кредитом; 14 130,00 гривень - заборгованість з процентів за користування кредитом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Ухвалою від 20.10.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов договору позики № 3039020224 від 14 лютого 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» надало [PERSON] позику в розмірі 2 000 гривень строком на 30 днів - до 15.03.2024. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «5yv8vd0ue». Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 2 000 гривень за цим кредитним договором. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 14.02.2024 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 14 130 гривень 00 копійок. Згідно до п. 1.1.4 Договору від 14.02.2024 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною процентною ставкою у 1,99 % від суми позики на день. Строк кредитування встановлений пунктом 1.2 та складає 30 днів (до 15.03.24). Орієнтовна загальна вартість кредиту, відповідно до «Таблиці обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки…» (Додаток № 1 до Договору) становить 3 194 гривні 00 копійок, з яких проценти - 1 394 гривні 00 копійок. Ця сума вираховується виходячи з визначеної договором процентної ставки (1,99 % на день), строку кредитування (30 днів) та суми позики (2 000 гривень): 2 000 грн. * 1,99 %/день * 30 днів = 1 194,00 грн. Ця сума процентів обґрунтована умовами договору № 3039020224 від 14 лютого 2024 року та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за цим договором. Стосовно стягнення процентів в зазначеному розмірі за період після 15 березня 2024 року, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування встановлений до 15 березня 2024 року включно. Зі спливом цього строку, тобто - з 16 березня 2024 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку надання цієї позики. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. Таким чином, нарахування процентів за договором № 3039020224 від 14 лютого 2024 року за період після 15 березня 2024 року є необґрунтованим, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню - в межах строку кредитування, що становить 1 194,00 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 194 грн. 00 коп. Судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial