Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Ясницької Н.О. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики № 2539933 від 22.01.2024 в розмірі 42968,75 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2024 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений Договір позики № 2539933. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників до Договору факторингу, в тому числі, до відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики № 2539933 від 22.01.2024 в розмірі 42968,75 грн, з яких: 12500,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 30468,75 грн сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з нього заборгованість за Договором позики № 2539933 від 22.01.2024 в розмірі 42968,75 грн. Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Реви О.І. від 17.03.2025 було прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у даній справі. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Поштове відправлення на ім`я відповідача [PERSON] з копією ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалами позовної заяви було отримане відповдіачем 25.03.2025. 03.04.2025 до суду від [PERSON] , представника відповідача, надійшли пояснення по суті спору. Документів на підтвердження повноважень здійснювати представництво інтересів відповідача суду не надав. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в складі головуючого судді Реви О.І. від 11.04.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування у Акціонерного товариства «Райффазен Банк» документів та інформації, що мають доказове значення у даній справі. 14.07.2025 у зв`язку із звільненням судді Переяславського міськрайонного суду Київської області [PERSON] у відставку здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого призначено головуючу суддю Хасанову В.В. Ухвалою від 17.07.2025 суддя Хасанова В.В. прийняла дану цивільну справу до свого провадження. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.01.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики № 2539933 ( далі Договір). Договір укладено у формі електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» ( п.22 Договору). Відповідно до п.1 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписавши Договір, відповідач засвідчив свою обізнаність з його умовами та погодився з ними. Відповідно до п.2 Договору сума позики складала 12500,00 грн, строк кредитування 30 днів, дата повернення позики 21.02.2024. Базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21, базова процента ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики. 3,00%. Відповідно до п.4 Договору проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами. Крім копії Договору позики № 2539933 від 22.01.2024, представником позивача подано копію Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якого загальна вартість кредиту складає 15312,50 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.04.2025 до суду надійшла відповідь АТ «Райффазен Банк» № 81-15-9/5008-БТ від 22.04.2025 та виписка з карткового рахунку СКР № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період із 22.01.2024 по 27.01.2024. Із відповіді АТ «Райффазен Банк» № 81-15-9/5008-БТ від 22.04.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] . Фінансовим номером телефону, який був зазначений в анкеті [PERSON] та на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною картою № [NUMBER] в період із 22.01.2024 по 27.01.2024, був [NUMBER] . Із виписки про рух коштів по рахунку СКР № [NUMBER] , відкритому до платіжної карти № [NUMBER] , за період із 22.01.2024 по 27.01.2024 вбачається, що 22.01.2024 на карту були зараховані грошові кошти в розмірі 12500,00 грн. Крім того, відповідно до даних, зазначених у виписці, [PERSON] користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки з карти. Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», заборгованість відповідача за Договором позики № 2539933 від 22.01.2024 станом на 24.06.2024 складає 42968,75 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 12500,00 грн, заборгованість за відсотками 30468,75 грн. Також з даного розрахунку вбачається, що відсотки нараховані первісним кредитором за період із 22.01.2024 (перший день користування позикою) по 20.02.2024 в розмірі 78,125 грн (0,625%) за кожен день користування позикою, за період із 22.02.2024 по 21.05.2024 в розмірі 312,5 грн (2,5%) за кожен день користування позикою. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор набуває відповідні права вимоги. Крім того, згідно з п. 1.3 Договору факторингу Фактор протягом 30 робочих днів з дня підписання Акта прийому-передачі відповідного Реєстру божників зобов`язується направити письмове повідомлення боржнику про відступлення Клієнтом права вимоги заборгованості Фактору. Відповідно до Розділу 3 Договору факторингу загальна сума прав вимоги визначається в додаткових угодах до цього Договору окремо для кожного Реєстру боржників. Фактор сплачує Клієнту 100% ціни продажу протягом 7 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників шляхом безготівкового перерахування на рахунок Клієнта. За сплачені Фактором грошові кошти у виді ціни продажу клієнт сплачує Фактору плату у розмірі 100,00 грн шляхом перерахування протягом 3-х робочих днів. Моментом виконання Фактором грошового зобов`язання є момент надходження ціни продажу за відповідним Реєстром боржників на рахунок Клієнта. До Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 долучено витяг з Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024, в якому наведені дані щодо боржника [PERSON] та суми заборгованості за договором позики, у розмірі 42968,75 грн. Крім того, до Договору факторингу додано Додаткову угоду № 30 від 24.06.2024, в якій в п. 1 вказано загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 80774143,58 грн, в п. 2 цієї угоди зазначено суму грошових коштів ціну продажу, яку повинен сплатити Фактор Клієнтові, а саме 3198557,86 грн, що становить 15 % від основної суми заборгованості (тіла кредиту); Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжну інструкцію № 342 від 28.06.2024. Стосовно відзиву на позов, який був поданий Ясинецьким О.А. через підсистему «Електронний суд», слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.178 ЦПК України відзив підписується відповідачем або його представником. Як вбачається із ч.6 ст.178 ЦПК України, до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". За правилами ч. 8 ст. 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 (провадження № 11-44заі19) зазначила, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника. З врахуванням вищевикладеного, суд залишає без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України поданий [PERSON] відзив на позов в зв`язку із неподанням ним передбачених законодавством доказів на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів [PERSON] в даній цивільній справі. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 1 ст. 634 ЦК України врегульовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Письмовими доказами доведено, що 22.01.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства було укладено Договір позики № 2539933 в електронному вигляді. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу 22.01.2024 коштів на емітовану на ім`я позичальника карту, що підтверджено інформацією, наданою АТ «Райффайзен Банк» та випискою про рух коштів по картковому рахунку. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, що підтверджують, що у відповідності до вимог закону, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 2539933 від 22.01.2024. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за договором та не повернув кредитні кошти, а також не вносив плату (відсотки) за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тому з нього на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 12 500,00 грн та відсотки як плата за користування кредитом. Визначаючи розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. 22.11.2023 було прийнято Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Зокрема, ст.8 Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас, частиною 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення »Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24.12.2023, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24.12.2023, підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті. Оскільки Договір позики № 2539933 був укладений 22.01.2024, тобто після набрання чинності Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача [PERSON] не могла перевищувати 1 %. Судом у відповідності до вимог зазначеного Закону та в межах строку, протягом якого здійснено нарахування процентів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (120 днів відповідно до п.п.2.2, 4 Договору позики № 2539933 від 22.01.2024) визначено суму заборгованості за процентами станом на 14.06.2024, на день відступлення права вимоги: за період із 22.01.2024 по 21.05.2024 - 15000,00 грн (12500,00 грн : 100% х 1% х 120 днів). Враховуючи вищевикладене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором позики № 2539933 від 22.01.2024 в розмірі 27500,00 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 12500,00 грн, заборгованість за відсотками 15000,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 3028,00 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 42968,75 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, на суму 27500,00 грн, що становить 64,00 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1937,92грн (3028 грн х 64,00 %).

Outcome: partial