Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] через свою представницю звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив визнати його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223186800:04:004:0020 за адресою: [ADDRESS] , як на таку, що набута у власність у порядку ст. 120 Земельного кодексу України разом із житловим будинком площею 685,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 626260332231, який на такій ділянці розташований. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [PERSON] є власником житлового будинку площею 685,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 62626033223 і (далі Будинок Позивача) та земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:04:004:0021 за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку площею 128,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (та земельної ділянки з кадастровим помороч 3223186800:04:004:0020 за адресою: [ADDRESS] . При цьому, Відповідач набув право власності на Ділянку Відповідача та Будинок Відповідача за договорами дарування від позивача. Однак, внаслідок технічної помилки, допущеної, імовірно, при формуванні зазначених земельних ділянок, фактично Будинок Позивача розташований на Ділянці Відповідача, а Будинок Відповідача на ділянці Позивача. Визнання за Позивачем права власності на земельну ділянку, на якій фактично розташований Будинок Позивача, а саме - з кадастровим номером 3223186800:04:004:0020 відповідатиме принципам правової визначеності, оскільки, прогнозовано та справедливо підтверджуватиме в судовому порядку вже існуюче у нього прало власності, набуте в порядку реалізації приписів статті 120 ЗКУ та статті 377 ЦКУ, яке він не може повноцінно реалізувати через незалежні від нього обставини. 28.10.2024 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області прийнято позовну заяву, відкрито провадження з правилами загального позовного провадження, призначення до підготовчого судового засідання. 10.12.2024 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3223186800:04:004:0020 за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ: 3223186800:04:004:0020) та житловій будинок, площею 128.8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ: 621496332231), заборонивши [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вчиняти дії щодо відчуження в будь-якій формі таких об`єктів нерухомого майна, а державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно - заборонивши здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з такими об`єктами нерухомого майна. 21.01.2025 року представницею відповідача [PERSON] подано до суду відзив, в якому остання просила відмовити, зазначивши таке. Відповідно до версії статті 120 ЗК України, що діяла на станом на дату укладення договору дарування, уразі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За актуальною версією статті 120 ЗК України (п. 4), у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається. Тобто стаття 120 ЗК України передбачає ситуацію, в якій власник нерухомого майна має право користування, а не власності на земельну ділянку. При цьому статті 120 ЗУ України не врегульовує ситуацію, за якої власник сам передав свою земельну ділянку у власність третій особі. Судячи з наявних матеріалів, похибка в інформації про розташування земельної ділянки виникла на етапі присвоєння будинкам адрес внаслідок недобросовісної поведінки особи, яка декларувала завершення будівництва та введення в експлуатацію будинків за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] . дії вчинила [PERSON] , якій станом на 2015 рік належали обидві земельні ділянки та обидва будинки. Також такі дії стали можливими через недобросовісну або халатну поведінку заявника та реєстратора, який здійснював державну реєстрацію права власності на будинок за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] . Таким чином, навіть у випадку задоволення цивільного позову, твердження Д.Діне належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS] - не відповідатиме дійсності. 24.02.2025 року ухвалою суду призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. 15.04.2025 року ухвалою суду поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку для вирішення клопотання експерта, призначено підготовче судове. 25.04.2025 року ухвалою суду клопотання експерта задоволено: надано дозвіл на використання відомостей (інформації) із загальнодоступних ресурсів; зобов`язано сторони по справі надати безперешкодний доступ до об`єктів дослідження; погоджено залучення сертифікованого інженера - геодезиста [PERSON] , з яким укладена відповідна угода для проведення топографо-геодезичних робіт; провадження зупинено до моменту проведення по справі судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2025 року про призначення земельно-технічної експертизи. 30.05.2025 року ухвалою суду відновлено провадження. Виправлено допущену описку в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 25 квітня 2025 по цивільній справі № 372/5731/24, а саме вказати вірний кадастровий номер земельної ділянки «3223186800:04:004:0020», замість «3223186800:04:004:0022». В іншій частині ухвалу суду залишено без змін. Зобов`язано сторін по справі надати безперешкодний доступ до об`єктів дослідження - домоволодіння (земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223186800:04:004:0021, 3223186800:04:004:0020 та житлового будинку і господарських споруд), розташованих по [ADDRESS] , яке відбудеться 04 червня 2025 року орієнтовно з 09.00 год. Провадження у цивільній справі № 372/5731/24 (провадження №2-347/25) зупинено до моменту проведення по справі судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2025 року про призначення земельно-технічної експертизи. 16.07.2025 року ухвалою суду поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку у зв`язку із надходженням висновку експерта, призначено підготовче засідання. 22.08.2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представниця позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. У судовому засіданні представниця відповідача [PERSON] щодо позовних вимог заперечила, просила відмовити. Суд, заслухавши учасників, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] має право власності на нерухомість: - житловий будинок площею 128,8 м.кв, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: \~ \~ \~ \~621496332231 право власності набуте на підставі договору дарування № 1338 від 30.03.2017; - земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:04:004:0020, цільове призначення: \~ \~ \~ \~для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що набута на підставі договору дарування №1342 від 30.03.2017. За договором дарування будинок знаходиться на земельній ділянці 3223186800:04:004:0020, це підтверджується також інформацією з ДРРП. Діне Дімітрій (Dine Dimitri), відповідно до свідоцтва про зміну прізвища від 12.06.2013 року при народженні [PERSON] , [INFO] є власником: - житлового будинку площею 685.5 м.кв., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 626260332231 - право власності набуте на підставі договору дарування від 28.04.2015 № 990 (номер бланку № НАН 195315); - земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:04:004:0021, цільове призначення: \~ \~ \~ \~для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 504319932231 - право власності набуте на підставі договору дарування від 28.04.2015 № 998 (номер бланку № НАН 195313). За договором дарування від 28.04.2015 № НАН 195315 будинок [PERSON] знаходиться на земельній ділянці 3223186800:04:004:0021, це підтверджується також інформацією з ДРРП. Виходячи з викладеного вище, [PERSON] вважав, що належна йому земельна ділянка 3223186800:04:004:0020 знаходиться під його будинком, а земельна ділянка 3223186800:04:004:0021 знаходиться під будинком Д.Діне. Проте в ході аналізу інформації в кадастровій карті встановлено, що фактичні обставини інші: - земельна ділянка 3223186800:04:004:0021 знаходиться під будинком [PERSON] (за родовими ознаками, зокрема, технічному паспорту, зовнішньому контуру фасаду та площі майна, можна встановити, що це саме той будинок, який він отримав за договором дарування). - земельна ділянка 3223186800:04:004:0020 знаходиться під будинком Д.Діне (за родовими ознаками, зокрема площею майна та технічним паспортом Можна стверджувати, що [PERSON] був подарований саме цей будинок). Похибка в інформації про розташування земельної ділянки виникла на етапі присвоєння будинкам адрес за зверненням [PERSON] , якій станом на 2015 рік належали обидві земельні ділянки та обидва будинки. Рішенням Виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 02.04.2015 за заявою [PERSON] вирішено присвоїти новозбудованому будинку адресу [ADDRESS] . Згідно з рішенням, будинок знаходиться на земельній ділянці 3223186800:04:004:0020. Будівельні роботи виконувались на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, будівельні роботи по повідомлення про початок їх виконання КС № 142150690011 від 10.03.2015. Згідно з Декларацією КС № 142150690011 від 10.03.2015 побудований житловий будинок, площею 128,8 м.кв., тобто той будинок, що належить [PERSON] на підставі договору дарування. Рішенням Виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 02.04.2015 за заявою [PERSON] вирішено присвоїти новозбудованому будинку адресу [ADDRESS] . Згідно з рішенням, будинок знаходиться на земельній ділянці 3223186800:04:004:0021. Будівельні роботи виконувались на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, будівельні роботи та повідомлення про початок їх виконання КС № 142150720025 від 10.03.2015. Згідно з Декларацією КС № 142150690011 від 13.03.2015 побудований житловий будинок, площею 685.5 м.кв., тобто той будинок, що належить [PERSON] на підставі договору дарування. Помилкова інформація відображена в Деклараціях про готовність об`єкта до експлуатації, де як підставу набуття права власності на землю, на якій знаходяться будівлі, наведені неправильні номери договорів дарування (і ділянок відповідно): Декларація КС № 142150690011 від 10.03.2015 стосується будинку, площею 128,8 м.кв, посилається на договір дарування НАК № 487839 від 18.12.2014 яким тодішня власниця будинку набула у власність земельну ділянку 3223186800:04:004:0020, але на цій земельній ділянці був побудований будинок площею 685.5 м.кв. Декларація КС № 142150690011 від 13.03.2015 стосується будинку, площею 685.5 м.кв., посилається на договір дарування НАК № 487842 від 18.12.2014, яким тодішня власниця будинку набула у власність земельну ділянку 3223186800:04:004:0021, але на цій земельній ділянці був побудований будинок площею 128,8 м.кв. Той факт, що будівлі розміщені не на тих ділянках, про які стверджується в документах, підтверджується: - Планом меж земельної ділянки № 3223186800:04:004:0011 площею 0,3365 га (ділянка, яка в подальшому розділена на дві ділянки, належні Є.Дихне та [PERSON] ); - Виконавчою зйомкою земельних ділянок 3223186800:04:004:0020 та 3223186800:04:004:0021; - Планом земельної ділянки 3223186800:04:004:0020; - Планом земельної ділянки 3223186800:04:004:0021; - Викопіюванням з плану формування території Підгірцівської сільської ради; -Інформацією opendatabot.ua щодо земельної ділянки 3223186800:04:004:0021; -Інформацією opendatabot.ua щодо земельної ділянки 3223186800:04:004:0020; - Інформацією https://www.google.com/maps. І головне, із висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 11.07.2025 року №42/03-2025 вбачається, що: - в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:04:004:0020, площею 0,1682 га, знаходиться житловий будинок Діне Дімітрі, загальною площею 685,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 28.04.2015 року, зареєстрованого за №900 та посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Давньою О.І., рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 20987632 від 28.04.2015 року 14:54:39; - в межах земельної ділянки кадастровим номером 3223186800:04:004:0021 площею 0,1683 га знаходиться житловий будинок [PERSON] , загальною площею 128,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] які належить [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 03.03.2017р., зареєстрованого за №1338 та посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34554684 від 31.03.2017 року 09:31:52. Як вже зазначалось судом, Позивач отримав право власності на Будинок Позивача на підставі договору дарування житлового будинку від 28.04.2015, зареєстрованого за №990, та посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Давньою О.І., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20987632 від 28.04.2015. Право власності на Ділянку Позивача ним набуте одночасно з набуттям права власності на Будинок Позивача на підставі договору дарування житлового будинку від 28.04.2015, зареєстрованого №988, га посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Давньою О.І., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер: 20986643 від 28.04.2015 14:40:04. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перший протокол ратифікований відповідним Законом України та з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України і цивільного законодавства України застосовується судами України як частина національного законодавства. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено частиною першою статті 16 ЦКУ, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Положення статті 120 Земельного кодексу України в редакції станом на 28.04.2015 року свідчать про неможливість набуття права власності на житловий будинок без врахування правового статуту земельної ділянки, на якій він розташований. Відтак, перехід права власності на Ділянку Позивача відбувався виходячи з нерозривності правової природи Будинку Позивача та земельної ділянки, на якій він розташований. Частиною 1 першою статті 120 ЗК України в редакції станом на 28.04.2015 року зазначалось, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ні об`єкти До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною шостою даної статті в редакції станом на 28.04.2015 року окремо зазначалось, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Частиною першою статті 120 ЗКУ в чинній редакції встановлено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Крім того,\~частиною восьмою\~передбачено,\~що істотною\~умовою договору, на підставі якого набувається право власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, пов`язаного з переходом права власності (крім державної, комунальної власності) на земельну ділянку або прав оренди, емфітевзису, суперфіцію земельних ділянок усіх форм власності, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на такий об`єкт. Аналогічно статтею\~377\~ЦКУ визначено,\~що до\~особи,\~яка набула\~право власності\~на об`єкт\~нерухомого майна\~(житловий\~будинок (крім\~багатоквартирного),\~іншу будівлю\~або споруду),\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~право власності\~на який\~зареєстровано у\~визначеному законом\~порядку,\~або частку\~у праві\~спільної власності\~на такий\~об`єкт,\~одночасно переходить\~право власності\~(частка\~у праві\~спільної власності)\~або право\~користування земельною\~ділянкою,\~на якій\~розміщений такий\~об`єкт,\~без зміни\~її цільового\~призначення в\~обсязі та\~на умовах,\~встановлених для\~відчужувана (попереднього\~власника)\~такого об`єкта.\~V\~порядку та\~на умовах,\~визначених Земельним\~кодексом України.\~Істотною умовою\~договору,\~який передбачає\~перехід права\~власності на\~об`єкт нерухомого\~майна (житловий\~будинок (крім\~багатоквартирного),\~іншу будівлю\~або споруду),\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~який розміщений на\~земельній ділянці\~і перебуває у власності відчужувана, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Як наслідок, питання єдності правової природи і долі житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, вбачається очевидним та законодавчо закріпленим. Також, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Врешті-решт, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду віл 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на імперативному характері законодавчого припису про автоматичний перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Враховуючи, що перехід нрава на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній власник земельної ділянки порядку припинення прав на земельну ділянку, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення (Суд у ньому висновку враховує mutatis mutandis висновки, викладені у пункті 8.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі N 910/18560/16). Відповідно, незалежно від ідентифікуючих ознак (кадастровий номер, адреса тощо), разом з переходом права власності на Будинок Позивача до Позивача перейшло і право власності на саме іу ділянку, на якій фізично, фактично розташований Будинок Позивача. Виходячи з відомостей Державного земельного кадастру та інших доказів, в тому числі і висновку відповідної експертизи, Будинок Позивача фактично розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3223186800:04:004:0020 за адресою: [ADDRESS] , яка є Ділянкою Відповідача, і, відповідно, право власності на таку земельну ділянку перейшло до Позивача з 28.04.2015 року, однак, оспорюється Відповідачем. Будинок Відповідача фактично, відповідно до тих самих зібраних в справі доказів, знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 3223186800:04:004:0021. Відповідно до статті 392 ЦКУ, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам. Набуття Позивачем в 2015 році у власність Ділянки Позивача було спрямоване саме на виконання вимог статті 120 ЗКУ, та саме у зв`язку з набуттям у власність Будинку Позивача, що свідчить про відсутність будь-яких протиправних намірів в набутті ним Ділянки Позивача, на якій фактично розташований Будинок Відповідача. Однак, виходячи з необхідності дотримання принципу добросовісності, важливим с приведення у відповідність формального місця розташування житлових будинків та земельних ділянок під ними до фактичного. Таким чином, Позивач діяв цілковито добросовісно, жодних дій щодо формування Ділянки Позивача або Ділянки Відповідача не вчиняв, але позбавлений іншої можливості захисту належного йому права власності на земельну ділянку під Будинком Позивача, окрім як шляхом судового захисту. Відповідач правом звернутися до суду в межах цієї цивільної справи із зустрічним позовом про визнання права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 3223186800:04:004:0021 під належним йому Будинком, площею128,8 м.кв., - не звернувся, відповідно, суд, виходячи із принципу диспозитивності, не в змозі самостійно вирішити це питання для врегулювання спору в цілому. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтересів юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved