Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

13.10.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява [PERSON] як законного представника сина [PERSON] , подана представником заявника адвокатом Скіць Е.К., у якій заявник просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] [INFO] ; встановити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на неї наступні обов`язки строком на шість місяців, якими визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше ніж 100 метрів до місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше ніж 100 метрів до місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , Першої міської гімназії Черкаської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Святотроїцька, 68. Заява обґрунтована\~тим,\~що, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям укладено 08 жовтня 2011 року, про що складено актовий запис № 275. У зазначеному шлюбі народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Наразі подружжя [PERSON] проходить через складний та емоційно-напружений процес розірвання шлюбу (справа № 712/8164/25). З травня 2025 року між подружжям тривають конфлікти, зокрема і щодо участі батьків у вихованні дітей. [PERSON] , [INFO] , з 2022 року була на постійному спостереженні у КНП Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради, проходити призначений у травні 2025 курс лікування відмовилась. Натомість, у червні 2025 року [PERSON] залишила місце свого постійного проживання у м. Черкаси та поїхала до старшого сина, [PERSON] , який на той момент був у дитячому таборі в [PERSON] , без відому батька забрала старшого сина [PERSON] із табору, змінила дитині номер телефону та не повідомляла батька, де наразі знаходиться його син. Все літо 2025 року [PERSON] проживала у [PERSON] , де розпродала всі коштовні речі подружжя, витратила кредитний ліміт та взяла інші кредити у фінансових установах. Весь цей час чоловік просив дружину повернутися додому разом із сином [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , у супроводі матері дружини [PERSON] , здійснив виїзд до смт.\~Буковель з метою розшуку дитини. 21.08.2025 батько та бабуся відшукали сина [PERSON] , який мерзнув на вулиці. І батько хотів відвести дитину в магазин, щоб зігріти його та купити одяг. Однак [PERSON] повністю налаштувала дитину проти батька, виникла конфліктна ситуація, в результаті якого на обох із подружжя працівниками поліції були складені термінові заборонні приписи відносно один одного. [PERSON] постійно погрожувала, що приїде в місто Черкаси з особистою охороною з метою забрати молодшого сина до с. Поляниця. Крім того, [PERSON] за період з 01.03.2025 та до 17.09.2025 здійснила 64 виклики на «102» за її участю з абсолютно надуманих підстав («звернення інформаційного характеру», «непорозуміння» тощо), що підтверджується листом ГУНП в Івано-Франківській області від 18.09.2025. Під час цієї зустрічі, [PERSON] зрозумів, що стан здоров`я дружини потребує лікування та разом із [PERSON] (матір`ю [PERSON] ) 04.09.2025 звернулися із заявами до КНП Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради про ініціювання примусового психіатричного огляду [PERSON] . 15.09.2025. В цей день [PERSON] приїхала в м. Черкаси з метою викрасти молодшого сина [PERSON] , 2018 р.н. 15 вересня 2025 року [PERSON] приїхала разом із особистою охороною до школи молодшого сина й прямо під час уроків, біля 11 години ранку, на очах у вчителів та однокласників силоміць забрала дитину. Вона посадила [PERSON] в машину, під час руху створювала небезпечні дорожні ситуації, кричала, використовувала нецензурну лайку. У присутності сина вчинила сварку та бійку. Вона порвала одяг [PERSON] , коли той намагався врятувати [PERSON] . При цьому, [PERSON] категорично відмовила [PERSON] та поліції повернути особисті речі [PERSON] (рюкзак і навчальні матеріали). Дитина в машині матері була налякана, плакала, постійно казала, що хоче до батька. Мати заблокувала двері автомобіля. Однак, коли батько підійшов до машини, [PERSON] сам із середини автомобіля відкрив двері та в сльозах побіг до батька. За цим фактом Перша міська гімназія Черкаської міської ради склала протокол №2 групової соціально-педагогічної консультації відносно [PERSON] (учасника освітнього процесу) від 15.09.2025. Згідно з цим протоколом у сім`ї наявна конфліктна ситуація між батьками, що негативно впливає на емоційний стан дитини, дитина демонструє ознаки емоційного напруження та невизначеності, існує потреба в подальшому соціально-педагогічному супроводі та психологічній підтримці учня. Психологічна характеристика Гліба, складена 15.09.2025 року, підтверджує: дитина зазнала психотравмуючого досвіду, виявляє підвищену тривожність, боїться своєї матері і відмовляється з нею жити. Він прямо заявив психологу, що мама його «лякала», що він «обідився», «не хоче, щоб мама його забирала» і боїться її. Також, Ювенальною поліцією Головного управління Національної поліції в Черкаській області було зареєстровано звернення [PERSON] щодо спроби викрадення його сина [PERSON] . Зазначене звернення внесено до Єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події із використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» від 15 вересня 2025 року за № 84464. У ході проведення перевірки ювенальною поліцією було встановлено, що [PERSON] проживає на території, яка обслуговується відділенням поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. У зв`язку з цим копію матеріалів перевірки від 15 вересня 2025 року № 84464 було направлено за територіальністю до відповідного підрозділу поліції для вжиття заходів у межах наданих повноважень. Надалі, 28 вересня 2025 року, у проміжку часу з 10 год. 28 хв. до 10 год. 35 хв., [PERSON] , перебуваючи на території автомийки самообслуговування «Petran&Ko car washing», що розташована за адресою: Івано-Франківська область, с. Микуличин, вул. Грушевського, 133г, вчинила умисні дії, спрямовані на пошкодження та викрадення пластикової скриньки для збору благодійних внесків на підтримку Збройних Сил України, після чого заволоділа грошовими коштами, що знаходилися в ній. Зазначені дії мають ознаки протиправного посягання на право власності та порушення громадського порядку, що свідчить про зневажливе ставлення [PERSON] до суспільно значущих моральних і правових цінностей. З огляду на вищевказані обставини вбачається наявність у [PERSON] агресивної девіантної поведінки, що виходить за межі розумних способів вирішення сімейного конфлікту. Дії матері мають ознаки імпульсивності та емоційної нестабільності, що може свідчити про відсутність належного усвідомлення наслідків власних вчинків і створювати ризики для психологічного стану та безпеки дитини. В телефонних розмовах [PERSON] постійно погрожує приїхати та викрасти дитину, Гліба, із звичного для нього середовища та силоміць вивезти до с. Поляниця Івано-Франківської області. Адміністрація школи, де навчається малолітній [PERSON] , знають про поведінку матері та занепокоєні щодо можливих подібних візитів [PERSON] зі спробами насильно забрати сина. Таким чином, поведінка [PERSON] може становити загрозу для спокою, емоційного добробуту та безпеки [PERSON] , у зв`язку з чим доцільним є застосування обмежувального припису, спрямованого на запобігання подальшим проявам агресивних або неконтрольованих дій з боку матері та забезпечення захисту прав і законних інтересів дитини. З огляду на зафіксовані у зверненні до ювенальної поліції обставини, пов`язані зі спробою самовільного переміщення малолітнього [PERSON] його матір`ю, вбачається наявність дій, що мають ознаки психологічного насильства та створюють реальну загрозу безпеці дитини. Крім того, поведінка [PERSON] упродовж тривалого часу характеризується конфліктністю та схильністю до емоційних і неадекватних реакцій на побутові ситуації, що неодноразово призводило до втручання правоохоронних органів та фіксації відповідних звернень. Зокрема, її дії супроводжуються спробами маніпулювання дітьми, безпідставними звинуваченнями їхнього батька, порушенням спокою та психологічної рівноваги малолітніх. Такі прояви свідчать про емоційну нестабільність, імпульсивність, відсутність належного самоконтролю та усвідомлення негативних наслідків власної поведінки, що суттєво підвищує ризик повторення аналогічних дій у майбутньому та створює небезпеку для психоемоційного стану дітей. З урахуванням наведеного, видача обмежувального припису стосовно [PERSON] є необхідним та пропорційним заходом превентивного захисту, спрямованим на забезпечення безпеки малолітнього [PERSON] , запобігання повторним проявам насильства та стабілізацію психологічного стану дитини Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.10.2025 відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи в порядку окремого провадження. 10.10.2025 до суду від представника заінтересованої особи надійшла заява, у якій представник заявника адвокат Михайлюк Н.М. виклав пояснення, що [PERSON] намагається зреалізувати своє право на побачення та здійснення піклування із своїми синами. [PERSON] кожен раз провокує [PERSON] до нових сварок та саме він застосовує щодо неї насильницькі дії. [PERSON] пройшла позачерговий психіатричний огляд та згідно довідки №3312 від 02.10.2025 року відсутні протипоказання для допуску до державної таємниці та інші протипоказання, в тому числі психіатричні. У судовому засіданні представник заявника адвокат Скіць Е.К. підтримала подану заяву та просила її задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, зазначила, що подання заяви є вимушеним та необхідним тимчасовим заходом для запобігання подальшим спробам [PERSON] примусово забрати дитину [PERSON] з навчального закладу, а також обмежити вплив її поведінки на емоційний стан дитини. Заявник [PERSON] підтримав подану заяву та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві, зазначив, що між подружжям тривають конфлікти, у тому числі щодо участі батьків у вихованні дітей, [PERSON] без його відома забрала старшого сина та проживає наразі у с. Паляниця, спілкуватися із сином він можливості не має. Коли [PERSON] приїхав за місцем мешкання [PERSON] , то знайшов сина у холодну погоду без належного взуття. [PERSON] погрожує приїхати і забрати молодшого сина [PERSON] , таку спробу здійснила 15.09.2025, син був наляканий. Крім того, [PERSON] постійно здійснює виклики на «102», що також негативно впливає на емоційний стан дитини. Представник заінтересованої особи адвокат Михайлюк Н.М. заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що жодних доказів вчинення насильства [PERSON] щодо [PERSON] заявником не надано. [PERSON] хоче та має право спілкуватися зі своєю дитиною, однак [PERSON] перешкоджає цьому. Між сторонами триває конфлікт, у тому числі щодо участі у вихованні дітей, однак підстави для винесення обмежувального припису відсутні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши надані записи на електронних носіях, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як визначено у\~статті 55 Конституції України\~та\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 3 Конституції України\~встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У\~статті 27 Конституції України\~зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Так, стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Наразі на розгляді суду знаходиться справа щодо розірвання шлюбу № 712/8164/25. Подружжя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до акту обстеження від 19.09.2025 умов проживання у будинку [ADDRESS] , у будинку проживають [PERSON] , [PERSON] , створені задовільні умови для проживання малолітнього [PERSON] . До заяви долучена копія заяв від [PERSON] , [PERSON] , про ініціювання примусового психіатричного огляду [PERSON] . Відповідно до Інформації ГУНП в Івано-Франківській області від 18.09.2025 вих №171709-2025 за період з 01.03.2025 по 17.09.2025 громадянка [PERSON] за період з 01.03.2025 по 17.09.2025 телефонувала 64 рази на спецлінію «102». Відповідно до інформації Черкаського РУП ГКНП в Черкаській області від 01.10.2025 щодо розгляду звернення [PERSON] за фактом вчинення домашнього насильства психологічного та економічного характеру [PERSON] відносно сина [PERSON] повідомлено, що копії матеріалів направлені за місцем проживання [PERSON] . Згідно із талоном-повідомленням ЄО № 84464 15.09.2025 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 15.09.2025 [PERSON] , прийшовши до навчального закладу, забрала дитину під час навчального процесу, погрожувала, вчиняла фізичне насилля. Відповідно до психологічної характеристики емоційного стану дитини [PERSON] ситуація спілкування з матір`ю 15.09.2025 була для [PERSON] психотравматичною, викликала у дитини сильні негативні почуття та гостру реакцію на стрес. Згідно із Протоколом № 2 групової соціально-педагогічної консультації [PERSON] у сім`ї наявна конфліктна ситуація між батьками, що негативно впливає на емоційний стан дитини. Дитина демонструє ознаки емоційного напруження та невизначеності у зв`язку із ситуацією, що склалася, існує потреба у подальшому соціально-педагогічному супроводі та психологічній підтримці учня. Представником [PERSON] долучена копія Довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин форми № 100-2/о [PERSON] . Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2025 до реєстру внесені відомості про те, що 18.09.2025 до чергової частини відділення поліції № 1 (м. Яремче) через систему документообігу з Надвірнянської обласної прокуратури надійшли матеріали за зверненням [PERSON] про те, що у серпні 2025 року в с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області її чоловік [PERSON] застосував відносно неї та їхньої малолітньої дитини [PERSON] фізичну силу, чим спричинив їм тілесні ушкодження. До справи долучений Терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] від 21.08.2025. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно п.п. 6 та 8 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Зважаючи на наведені правила\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №\~756/2072/18. У відповідності до\~ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Згідно із загальним принципом цивільного судочинства - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку,\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи. Досліджені надані заявником докази не дають суду підстави дійти висновку про наявність в діях заінтересованої особи психологічного або фізичного насильства відносно сина заявника. Суд, проаналізувавши докази та пояснення учасників справи вбачає, що між\~\~ [PERSON] та [PERSON] наявний конфлікт щодо участі батьків у вихованні дітей та визначення їхнього місця проживання. Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник не надав доказів вчинення насильства [PERSON] відносно сина [PERSON] , заява обґрунтована діями [PERSON] 15.09.2025, водночас надані відеозаписи та документи не підтверджують вчинення насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Інші обставини, на які посилався [PERSON] можлива наявність кредитів, виклики поліції також не підтверджують вчинення насильства щодо дитини.\~ У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23 (провадження № 61-9498св23), зазначено, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту». Фактично, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать лише про наявність конфліктних відносин між подружжям з приводу участі у вихованні дітей та визначення місця їхнього проживання. Відтак, встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення [PERSON] жодного з видів зазначеного вище насильства стосовно [PERSON] у розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не визначають ризиків, тобто чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для дитини, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені вказаним Законом, а свідчать про наявність конфліктів [PERSON] та [PERSON] , суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed