Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Представник ТОВ «Іннова Фінанс» Андрущенко М.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові вказував, що 24.01.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №6828060125, за умовами якого: позикодавець зобов`язувався надати позичальнику позику у розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків. Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; дати надання кредиту: 24.01.2025 року або наступний за ним календарний день; стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього Договору; знижена процентна ставка 0,87% в день та застосовується відповідно до умов, викладених у п.2.6.2 Договору; комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується у день його надання. Зазначав, що позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 25000,00 гривень. Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість відповідача перед позивачем складає 70750,00 грн: 25000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 42000,00 грн - заборгованість за процентами; 3750,00 грн - комісія за надання кредиту відповідно до п.2.7 Договору. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 70750,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, бувши повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином. У позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 11.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 11.09.2025 року витребувано з АТ КБ «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, інд. 01001: документи завірені належним чином, які підтверджують надходження на картковий рахунок [NUMBER] грошових коштів у розмірі 25000,00 грн в період з 24.01.2025 року по 25.01.2025 року від ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ». Ухвала виконана 30.09.2025 року. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Іннова Фінанс» підлягає частковому задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://finsfera.ua/) від 17.07.2025 року, у якій наявні всі персональні дані [PERSON] , а саме: дата народження - [INFO] ; місце реєстрації - [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ; документ, що посвідчує особу - паспорт [NUMBER] від 26.09.2014 року. Спосіб здійснення ідентифікації та верифікації клієнта - отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Інформація стосовно кредиту: сума наданого кредиту 25000,00 грн; дата отримання кредиту - 23.01.2025 року; електронна пошта позичальника - [INFO] ; номер телефону позичальника - [NUMBER] ; електронний платіжний засіб [NUMBER] ; довідку ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №7/13228 від 21.07.2025 року, згідно якої - ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» повідомило ТОВ «Іннова Фінанс» про успішність наступної операції згідно договору з ТОВ «Іннова Фінанс» №160523/1 від 16.05.2023 року: номер транзакції - 1547551163; сума - 25000,00 грн; дата прийняття - 24.01.2025 року; номер замовлення - cb70d087-95b8-4d4a-b4f8-f006b35b0afa; статус - успіх; номер карти - [NUMBER] ; ПІБ - [PERSON] ; копію договору про надання послуг з приймання та переказу платежів №160523/1 від 16.05.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» та ТОВ «Іннова Фінанс»; копію договору надання грошових коштів у позику №6828060125 від 24.01.2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит на таких умовах: сума кредиту - 25000,00 грн.; тип кредиту - кредит; строк кредиту (строк дії Договору) - 360 днів; стандартна процентна ставка - 1% в день, яка застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка - 0,87% та застосовується відповідно до умов, викладених у п.2.6.2 договору; комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту; орієнтована річна процентна ставка становить: за стандартною процентною ставкою - 3195,29% річних; за зниженою процентною ставкою 2528,36% річних; орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить: за стандартною ставкою - 112900,00 грн; за зниженою процентною ставкою - 110650,00 грн. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням одноразового ідентифікатора 2740; копію паспорту споживчого кредиту від 24.01.2025 року, підписаного електронним підписом [PERSON] , згідно якого: сума кредиту - 25000,00 грн.; строк кредитування - 360 днів, мета отримання кредиту - споживчі потреби, процентна ставка - знижена 0,87%, стандартна - 1%; пеня - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу; розрахунок заборгованості за кредитом №6828060125 від 24.01.2025 року, згідно якого - заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 11.07.2025 року становила 70750,00 грн, з яких: 25000,00 грн - заборгованість за кредитом; 42000,00 грн - заборгованість за процентами; 3750,00 грн - заборгованість по комісії. З витребуваної за клопотання представника позивача у АТ КБ «ПриватБанк» інформації за №20.1.0.0.0/7-250924/61094-БТ від 30.09.2025 року вбачається, що: на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 24.01.2025 року кошти в сумі 25000,00 гривень. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення кредитора - ТОВ «Іннова Фінанс» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: 24.01.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №6828060125 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2740, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. строком на 360 днів та зобов`язався повернути позику та проценти за ставкою - знижена 0,87%, стандартна - 1% на день. Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлений ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотків, нарахованих виключно в межах строку кредитування, визначеного цим договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 67000,00 грн, з яких: 25000,00 грн - заборгованість за кредитом; 42000,00 грн - заборгованість за процентами. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача включено заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 3750,00 грн. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 2.7 договору про надання грошових коштів у позику №6828060125 від 24.01.2025 року встановлено, що комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується у день надання кредиту. Враховуючи, що відповідачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 2.7 договору про надання грошових коштів у позику №6828060125 від 24.01.2025 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Іннова Фінанс», щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, є нікчемним. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в розмірі 3750,00 грн за кредитним договором №6828060125 від 24.01.2025 року є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції №5 від 22.07.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2294,01 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (94,70% від заявленого позову). На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial