Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 692613 від 01.09.2021 року у розмірі 19 209,58 грн.; судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та 6 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.09.2021 між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 692613, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Також зазначає, що ТОВ «Слон кредит» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору. 21.02.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон кредит» укладено Договір факторингу №2102-24, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 692613 від 01.09.2021. Відповідач належним чином не виконала узяті на себе зобов`язання. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 19209,58 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10443,86 грн. та заборгованість за відсотками 8765,72 грн. Вказує, що відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості. У зв`язку із вищенаведеним, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 11.08.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлялася про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції, у вказаний строк відзиву не подала. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 г ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 01.09.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 692613 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надало кредит у гривні, а відповідач зобов`язувалася одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлена сума кредиту (загальний розмір) 17 280,00 грн., строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 01.09.2023 (включно). Згідно п. 1.5. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 8 % в день (2920% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 90 % річних. Відповідно до п. 3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів). Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Платіжне доручення № 8444 від 01.09.2021 підтверджує перерахування ТОВ «Слон кредит» на картковий рахунок [PERSON] перерахування кредиту за кредитним договором № 692613 в розмірі 16 000,00 грн. Відповідачем умови договору не виконувались, тому виникла заборгованість за договором, яка становить 19209,58 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитом, складеного первісним кредитором. 21.02.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2102-24, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 692613. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 2102-24 від 21.02.2024 вбачається, що залишок боргу [PERSON] на момент відступлення прав вимоги становить 19209,58 грн. Згідно акту приймання передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № 2102-24 від 21.02.2024 кредитор передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог за договором, кількість боржників 381, загальна сума заборгованості 12 510 002 грн. 99 коп. Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за договором № 692613 про надання споживчого кредиту від 01.09.2021 року. З досудової вимоги від 31.07.2024 року № 2434602149-АВ, яка була направлена на адресу [PERSON] , вбачається, що її було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 692613 від 01.09.2021 року та запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи Фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс» буде змушене звернутися до суду. Відповідач не подала докази, які б підтвердили виконання нею умов договору позики, станом на дату визначення позивачем суми заборгованості та станом на дату ухвалення рішення. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049ЦККодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір факторингу належить до цивільно-правових договорів. Оскільки в цьому договорі фінансування здійснюється із залученням механізму передачі права вимоги кредитора, до цих відносин можуть субсидіарно застосовуватися норми глави 47 ЦК України, що містять загальні положення про заміну кредитора. Поняття договору факторингу закріплено у ст. 1077ЦК України. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа № 916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Матеріальний предмет договору факторингу становлять грошові вимоги клієнта до третьої особи, що випливають з надання товарів, виконання ним робіт чи надання послуг третій особі. При цьому грошові вимоги можуть бути як такими, за якими вже настав термін платежу, так і майбутніми, термін платежу за якими настане пізніше. Юридичним предметом договору факторингу є дії сторін - надання фінансування під відступлення грошової вимоги. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. За правилами статей 12,81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд встановив, що 01.09.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладений договір № 692613 про надання споживчого кредиту, відповідачка не виконала умови кредитного договору, не повернула кредит та не сплатила відсотки за користування кредитом. У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. 21.02.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2102-24, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 692613. Отже, у позивача виникло право вимоги до відповідача за договором № 692613 про надання споживчого кредиту від 01.09.2021. Доказів погашення суми заборгованості відповідачем суду не надано, отже, позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 692613 про надання споживчого кредиту від 01.09.2021 у розмірі 19209,58 грн., яка складається з: 10443,86 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 8765,72 грн. - заборгованості за відсотками. В той же час суд не вбачає підстав для покладення на відповідача 6000 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зі змісту поданих на підтвердження вказаних обставин документів вбачається, що Договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.12.2025 року, додаткова угода № 692613 до договору № 42649746 від 01.12.2025 року та акт № 692613 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.05.2025 підписані позивачем та адвокатом Лівак І. М., в той час як скерована до суду позовна заява підписана не останньою, а директором ТзОВ «Діджи Фінанс» Романенко М. Е., який представляє інтереси позивача, а не адвокатом Лівак І. М., тому надання останньою правничої професійної допомоги позивачу у цій справі є не доведеним належними доказами, що позбавляє суд можливості стягнути такі витрати з відповідача. Відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved