Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої виступає адвокат Кравченко Ольга Василівна звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт, що заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Студенцовою Оленою Олександрівною 01.08.2019 р. за №809, складений [PERSON] , [INFO] ;\~а також\~ факт,\~що на\~обліку у\~Головному управлінні\~Пенсійного фонду\~України в\~Запорізькій області\~перебувала [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~яка померла\~ [INFO] . Оскільки в ході реалізації своїх спадкових, заявниця на даний час не може підтвердити певні юридичні факти шляхом надання відповідних офіційних документів, а встановити зазначений факт у позасудовому порядку неможливо. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2025 року вказану заяву було прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою від 24.09.2025 було задоволено клопотання представника заявника адвоката Кравченко О.В. та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Воробйова М.Д. копію спадкової справи № 16/2025, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Запорізькій областів судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника пенсійного фонду. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] також надали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення підтримують та просять задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Кожна особа, як убачається зі змісту ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального України (далі ЦПК України) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 560/17953/21 від 18 січня 2024 року дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.03.2025, актовий запис № 623 (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, у тому числі, із земельної ділянки, площею 4,12 га, яка розташована на території Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] залишила заповіт посвідчений Студенцовою О.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 01.08.2019 за р. № 809, згідно якого [PERSON] усю належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,12 га, яка розташована на території Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.8). Окрім заявниці, спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] , дочка спадкодавиці та [PERSON] , онук за правом представлення. 11 червня 2025 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Воробйова М.Д. із заявою про прийняття спадщини, у результаті чого була заведена спадкова справа № 16/2025, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81485005 від 11.06.2025 (а.с.9), а також копією спадкової справи № 16/2025, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , наданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Воробйовим М.Д. на виконання ухвали суду від 24.09.2025. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Під час подання заяви про прийняття спадщини нотаріус акцентував заявниці [PERSON] на суперечностях у поданих документах. Зокрема, заповіт складений [PERSON] , [INFO] , а свідоцтво про смерть видане на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 53 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Згідно із ч. 4 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії. 16 квітня 2025 року заявниця [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з метою отримання допомоги на поховання померлої матері. Листом від 17.04.2025 № 0800-0206-8/37974 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило про залишення звернення без виконання, адже дата народження померлої [PERSON] у свідоцтві про смерть ( [INFO] ) не співпадає з її даними в електронній пенсійній справі (дата народження: [INFO] ) (а.с.11). Як зазначила заявниця, її мати - [PERSON] народилася [INFO] , проте при оформленні паспорта громадянина України дату народження [PERSON] було помилково вказано як « [INFO] », на що вона за життя не звернула уваги. Коли [PERSON] померла, заявниця назвала лікарям правильну дату її народження - [INFO] , яка і була зафіксована у лікарському свідоцтві про смерть № 1340 від 05.03.2025. У травні 2025 року [PERSON] зверталася до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] , у якому просила змінити дату народження померлої з [INFO] на [INFO] , проте отримала відмову через відсутність підстав. Висновком №311/32.11-03.7-09 про внесення змін до актового запису цивільного стану наданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.15-21) встановлено, наступне: - [PERSON] народилася [INFO] (актовий запис про народження [PERSON] № 6 від 21.03.1952); - відповідно до актового запису про шлюб № 11, складеного 04.11.1969 виконавчим комітетом Підставківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області [PERSON] народилася [INFO] ; - в актовому записі про народження заявниці № 1461, складеному 25.11.1975 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дата народження матері ( [PERSON] ) зазначена [INFO] . Факт народження [PERSON] [INFO] підтверджується також: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно бюро запису актів громадянського стану Виконкому Гельмязівської селищної Ради депутатів трудящих Золотоніського району Черкаської області 22.02.1960, актовий запис № 6 від 07.03.1952; - трудовою книжкою [PERSON] , виданою 21.04.1970; - свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 18.12.2002; - інформацією з вебсайту https://ind-kod.org.ua/ua/, відповідно до якої за перевіркою реєстраційного номера облікової картки платника податків [PERSON] ( [NUMBER] ) датою її народження є [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що заявниця є спадкоємицею за заповітом після смерті матері, [PERSON] , проте оформити право на спадщину за заповітом, вона не може з огляду на розбіжності в даті народження спадкодавиці в заповіті та свідоцтві про смерть. Також через указані розбіжності заявниця не може отримати допомогу на поховання, на яку вона має право згідно із законодавством. Урегулювати зазначені розбіжності в позасудовому порядку [PERSON] не може, оскільки її мати, [PERSON] , уже померла. Отже, суд вважає, що зазначені вище розбіжності, в документах, наданих до пенсійного фонду та до нотаріусу для оформлення спадщини, а саме в написанні дати народження матері заявниці, пов`язанні виключно з опискою у паспорті [PERSON] під час видачі їй документу. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація її спадкових прав та не пов`язано зі спором про право, а встановити зазначений факт у позасудовому порядку неможливо. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved