Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 22 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 04.03.1992 Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Родинні відносини позивача, підтверджуються свідоцтвом про народження. Прийнявши спадщину після смерті матері, [PERSON] , він звернувся до Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області, із заявою про прийняття спадщини. До спадкового майна входить, зокрема: частка майнового паю у пайовому фонді майна ПАФ ім. М.Шашкевича, що у с. Вузлове Радехівського району Львівської області в розмірі 3482,00 гривень, або 0,106 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, яка належала [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ЛВ №ХІІІ 357411, виданим 30.09.2000 Вузлівською сільською радою Радехівського районного Львівської області. Однак оформити свої спадкові права на вищевказаний майновий пай позивач не може, у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки такий виданий після смерті [PERSON] , а відтак нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, та виніс постанову №94/02-14 від 27.03.2025, та рекомендував звернутися з позовом в суд. Оскільки позивач, як спадкоємець, не має змоги оформити право власності відповідно до вимог законодавства у зв`язку із неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно (а.с.3-8). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 27 серпня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання, а також постановив витребувати у Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.1-2). 10 вересня 2025 року до суду поступила належним чином засвідчена копія спадкової справи, яку витребовував суд (а.с.17). Ухвалою підготовчого засідання від 11 вересня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.31). Своєю ухвалою судового засідання від 1 жовтня 2025 року суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (а.с.33-34). У судовому засіданні встановлено, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] помилково зазначений у запиті нотаріуса від 17.04.1992 як « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00054209335 від 16 жовтня 2025 року, з якого видно, що мати [PERSON] - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.19,43). Позивач подав заяву про судовий розгляд справи за відсутності позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.32). Представник відповідача Радехівської міської ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання, у якому просив суд розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.30). Третя особа [PERSON] подав заяву,\~у якій\~просить суд\~розглянути справу\~без його\~участі,\~заявлені позовні\~вимоги визнає\~в повному\~обсязі та\~не заперечує\~проти ухвалення\~судом рішення\~про задоволення\~цього позову (а.с.37). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 04.03.1992 Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8). Родинні відносини позивача із спадкодавцем, підтверджуються Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 2024 року Виконавчим комітетом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.7). Відповідно до довідки Радехівської міської ради Львівської області від 01.11.2024 №636 встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вищевказаною адресою інших зареєстрованих осіб не було (а.с.10). Позивач після смерті матері [PERSON] звернувся до Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області, із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, тобто належним чином прийняв спадщину після її смерті (а.с.18 зворот). Як видно із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем першої черги до майна померлої був також її син [PERSON] (а.с.19). Разом із тим, він в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався. Інші докази про прийняття ним спадщини в матеріалах справи відсутні. [PERSON] помилково зазначений у запиті нотаріуса від 17.04.1992 як « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00054209335 від 16 жовтня 2025 року, з якого видно, що мати [PERSON] - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.19,43). До спадкового майна входить, зокрема: частка майнового паю у пайовому фонді майна ПАФ ім. М. Шашкевича, що у с. Вузлове Радехівського району Львівської області в розмірі 3482,00 гривень, або 0,106 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, яка належала [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ЛВ №ХІІІ 357411, виданим 30.09.2000 Вузлівською сільською радою Радехівського районного Львівської області (а.с.9). Однак оформити свої спадкові права на вищевказаний майновий пай позивач не може, у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки такий виданий після смерті [PERSON] , а відтак нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.03.2025 №94/02-14 (а.с.11, 11 зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Із огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями\~549,\~554 ЦК Української РСР\~спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті\~528\~та\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином, будучи спадкоємцем першої черги за законом та подавши в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що кореспондується з вимогами ст. 549 ЦК УРСР. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Оскільки, у такому випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Ураховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved