Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області\~з позовом, в якому просив стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я в сумі 100000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Позов обґрунтовано тим, що він на момент травми 14 років 3 місяці 8 днів перебував у трудових відносинах із АТ «Марганецький ГЗК». Внаслідок неналежних умов праці, при виконанні наряду 12 березня 2018 року він отримав виробничу травму, яку діагностовано як забійно-розміжчувальна рана пальців лівої кисті, відкритий перелом 2 пальця лівої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено акт Форми Н-1 від 15 березня 2018 року. Первинним висновком МСЕК від 28 листопада 2018 року встановлено 20% втрати професійної працездатності. 29 липня 2024 року він звільнився з підприємства. Оскільки ним втрачена професійна працездатність в результаті виробничої травми на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована за рахунок відповідача. Він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, ЛКК, відновлювальні процедури, лікування в умовах стаціонару та амбулаторне, реабілітаційне лікування. У зв`язку із виробничою травмою порушено та продовжуються порушуватися нормальні життєві зв`язки позивача, на даний час самопочуття лише погіршується, негативні зміни у його житті є незворотними, що завдає йому душевного болю та страждань. Ухвалою від 08 липня 2025 року відкрито провадження по справі.\~ 17 липня 2025 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з вироництвом, за формою Н-1 від 15 березня 2018 року, єдиною особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначено [PERSON] , в.о. гірничого майстра ПВС, очисних та гірничопідготовчих робіт шахти №8 ПАТ «МГЗК», який самовільно управляв електровозом, не маючи на це дозволу, та при зупинці електровозу не заблокував його тормозні колодки, що призвело до самовільного руху електровозу, чим порушив вимоги п.1.3 посадової інструкції гірничого майстра ПВС, очисних і гірничопідготовчих робіт шахти № 8. Позивач не оскаржував висновки, викладені в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за Формою Н-1 від 15 березня 2018 року. Таким чином, [PERSON] погодився, що нещасний випадок стався саме з його вини. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.14-21). 12 березня 2018 року [PERSON] отримав травму на виробництві забійно-розміжчувальна рана пальців лівої кисті, відкритий перелом 2 пальця лівої кисті. Згідно з Актом форми Н-5, затвердженого 15 березня 2018 року, проведено розслідування нещасного випадку. Встановлено, що 12 березня 2018 року у 2 зміну, в.о.головного інженера шахти № 8 [PERSON] , через в.о.гірничого майстра ПВС, очисних і гірничопідготовчих робіт [PERSON] видав наряд зміні. Після отримання наряду [PERSON] кліттю вентиляційного стовбура опустився в шахту і приступив до виконання своїх посадових обов`язків. Після обходу забоїв попрямував до головного стволу. З причини відсутності машиніста електровоза та маючи права машиніста електровоза, [PERSON] самостійно прийняв рішення почати керувати електровозом з метою доставки порожніх вагонів під погрузку. О 14-50 годині [PERSON] під`їхав електровозом на обгінну виробку головного стовбура, зупинив його та вийшов на габаритну сторону, щоб зчепити низку вагонів та електровоз. Знаходячись на людському ходку, між буфером першого вагону та електровозом, взяв у ліку руку зчіпний ланцюг, який раптово вислизнув та впав на грунт виробки, [PERSON] почав його підіймати. В цей час електровоз посунувся в напрямку вагонів та притиснув ліву руку [PERSON] своїм буфером до буфера вагонетки ВГ-1,0. [PERSON] , висмикнув руку та попрямував на вентиляційний стовбур, де піднявся на поверхню шахти. Особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] , в.о.\~гірничого майстра\~ПВС,\~очисних і\~гірничопідготовчих робіт\~шахти №\~8\~ПАТ «Марганецький\~ГЗК»,\~який самовільно\~управляв електровозом,\~не маючи\~на це\~дозволу,\~та при\~зупинці електровозу\~не заблокував\~його тормозні\~колодки,\~що призвело\~до самовільного\~руху електровозу,\~чим порушив\~вимоги п\~1.3\~посадової інструкції\~гірничого майстра\~ПВС,\~очисних і\~гірничопідготовчих робіт\~шахти №8\~та п.29\~розділу 2\~глави 6\~«Правил безпеки\~ під\~час розробки\~родовищ рудних\~та нерудних\~корисних копалин\~підземним способом» (а.с.10-11). Згідно Акту №4/1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1, особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є [PERSON] (а.с.12-13). Первинним оглядом МСЕК 28 листопада 2018 року [PERSON] встановлено 20% втрати працездатності (а.с.8). Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, обов`язок відшкодувати моральну шкоду працівнику виникає у власника або уповноваженого ним органа лише за таких умов: - наявність шкоди; - порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника; - неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, яка завдала моральну шкоду; - наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що [PERSON] отримав виробничу травму 12 березня 2018 року на підприємстві відповідача, однак не з вини останнього. Нещасний випадок стався в результаті того, що [PERSON] самовільно управляв електровозом, не маючи на це дозволу, при зупинці електровозу не заблокував його тормозні колодки, що призвело до самовільного руху електровозу в напрямку вагонів, що й стало причиною виробничої травми: електровоз притиснув ліву руку [PERSON] своїм буфером до буфера вагонетки ВГ-1,0. Даний факт встановлено Актом за формою Н-1 та Н-5. Згідно виписки з медичної карти (стаціонарного) хворого, [PERSON] внаслідок виробничої травми, отриманої 2018 року, відчуває біль в лівій кисті, обмеження рухів, посилення болю після рухів, навантаження. У зв`язку з чим, можна зробити висновок, що позивач фізично та морально страждає. В позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода. Однак, не пояснює, в чому саме, на його думку, полягає порушення відповідачем законодавства про охорону праці. Також, позивач вказує на те, що йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом, разом з тим, не зазначає, в чому саме полягає неналежне виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення травми у позивача. Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності (ст.ст.12, 13 ЦПК України). Статтею\~13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства, позивач повинен був надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Що, на думку суду, зроблено не було. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Згідно доданих до позовної заяви документів, нещасний випадок з [PERSON] стався не внаслідок протиправних дій (бездіяльності) відповідача та не з вини останнього. Отже, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з АТ «Марганецький ГЗК» суми моральної шкоди.

Outcome: dismissed