Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна державна адміністрація, просив про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №\~87 від 20.02.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,\~1259 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Долинянської сільської ради Городоцького району Львівської області та Державного акта на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ №\~013786 виданого на ім`я [PERSON] 27.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №\~284, визнання права на земельну частку (пай) загальною площею 1,\~58 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛВ №\~0089402, виданого 04.04.1997 та зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів за №\~13512, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивував тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини за заповітом, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, в інший спосіб оформити спадщину він не може, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] у заяві від 01.08.2025 вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності. Представник Городоцької міської ради Львівської області міський голова Ременяк В.В. у заяві від 08.07.2025 позов не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи чи про заперечення позовних вимог не подали, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належно. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Так, статтею 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №\~7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай)з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №\~587/2672/19 (провадження №\~61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №\~599/1833/15-ц (провадження №\~61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~179/2279/17 (провадження №\~61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №\~551/1075/17 (провадження №\~61-15000св19). Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із Державного акта Серія І-ЛВ\~№\~013786, виданого на ім`я [PERSON] 27.02.2002, на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.02.2002 за №\~87 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №\~284, датою його видачі є 27.02.2002. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Оскільки на час видачі Державного акта Серія [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.02.2002 за №\~87 остання померла, тому такий Державний акт слід визнати недійсним, як і розпорядження на підставі якого він виданий. Із Витягу з книги реєстрації Сертифікатів, зокрема щодо Сертифікату на право приватної власності на землю Серія ЛВ №\~0089402 убачається, що за [PERSON] значився зареєстрованим зазначений Сертифікат, виданий 04.04.1997 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №589 від 22.07.1996, за яким їй належало право на земельну частку (пай) площею 1,\~58 умовних кадастрових гектари на території Долинянської сільської ради, ПА «Прикарпаття». Відтак належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1,\~58 умовних кадастрових гектари відповідно, входить в склад спадщини після її смерті. [PERSON] померла [INFO] , що убачається із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Із змісту позовної заяви, із матеріалів справи, вбачається, що спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав з нею в будинку у с. Долиняни Львівського району Львівської області. [PERSON] помер [INFO] , що убачається із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Із змісту позовної заяви, із матеріалів справи, вбачається, що спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла його мати, тітка позивачки [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що убачається із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Як убачається, в тому числі, із копії спадкової справи №91/2019, [PERSON] за життя розпорядилась своїм майном склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Богаченко Н.С., за реєстровим №1375, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла племіннику [PERSON] позивачу у справі. Листом-відповіддю. приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Богаченко О.І. №\~28/01-16 від 29.05.2025, позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] відмовлено. Отже, оскільки [PERSON] при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії ЛВ №\~0089402, виданого 04.04.1997 та зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів за №\~13512, саме це право входить до складу спадщини, після її смерті, що спадщину після смерті [INFO] останньої прийняв її син [PERSON] , а після смерті [PERSON] [INFO] мати [PERSON] , позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті останньої, інших спадкоємців які б претендували на спадкове майно немає є підстави до визнання за позивачем права на земельну частку (пай) площею 1,\~58 умовних кадастрових гектари в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved