Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021 в розмірі 18 110 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 677050574 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 10 000 грн. Однак, відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. 28.01.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021.В подальшому. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором, а зі сторони відповідача не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином станом на дату подання позовної заяви, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в сумі 18 110 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 8 110 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. 30.06.2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів в АТ «Універсал Банк», які містять банківську таємницю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 29.07.2025 року до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з поданням позову до неналежної особи, оскільки не правильно зазначено його прізвище « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». 07.08.2025 року до суду надійшло заперечення представника позивача на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки під час оформлення позовної заяви мала місце технічна описка в написанні прізвища відповідача - замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Проте така помилка не є підставою для залишення позову без розгляду, так як у позовній заяві чітко вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) - [NUMBER] , який є унікальним ідентифікатором особи та однозначно вказує на відповідача як боржника, також зазначено адресу проживання, яка повністю збігається з адресою боржника, обставини справи, викладені у позовній заяві, стосуються саме особи з вказаним РНОКПП. Представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, визнати поданий позов таким, що поданий до належної особи і продовжити розгляд справи по суті. 08.08.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача. Зокрема зазначено, що оскільки позивач визнав технічну описку у написанні його прізвища та подав уточнення, то він переходить до викладення позиції по суті. Кредит, на який посилається позивач, зазначений у витягу з кредитної історії № 4. Після завершення дії договору у квітні 2021 року він не здійснював жодних дій, які могли б свідчити про визнання зобов`язання (оплати, листування, підписання додаткових угод тощо). Останній день виконання зобов`язання - 20.04.2021, а позов подано - 25.06.2025, що свідчить про сплив строку позовної давності. Відтак, просить застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 257, 267 ЦК України, відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс». Крім того зазначає, що йому не надано жодного документа, який підтверджує зобов`язання саме перед ТОВ «ФК «Ейс», у зв`язку з чим просить витребувати у позивача кредитний договір, документи про передачу прав вимоги, інші докази, що підтверджують його зобов`язання саме перед позивачем. 13.10.2025 року до суду надійшла заява (пояснення) про розгляд справи без участі відповідача. Крім того зазначено, що кредитний договір, на який посилається позивач укладено з ним в електронній формі з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 66050574 від 14.02.2021 року, відповідно до умов якого строк дії договору завершився 20.04.2021 року. Кошти за договором були перераховані на картку Монобанк, що підтверджується випискою по картці. Згідно з випискою, після завершення строку кредитного договору на рахунку відбулись автоматичні списання невеликих сум на користь отримувача, зазначеного як С2А UB MV, які здійснювались без згоди та участі відповідача, тому не можуть свідчити про визнання боргу. Саме через такі несанкціоновані списання відповідач заблокував картку 20.07.2021 після чого по ній не проводились жодні операції. У подальшому, у 2024 році, банк здійснив перевипуск нової картки до цього ж рахунку. З 25.10.24 року з`явились нові операції, які стосуються вже нового періоду користування банківським продуктом та не мають жодного відношення до кредитного договору № 677050574 від 14.02.2021. Просив застосувати строк позовної давності та зазначив, що жодних документів, що підтверджують передачу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Ейс» йому не надавались, повідомлення про цесію він не отримував, тому не може підтвердити, що саме позивач є належним кредитором. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір № 677050574, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - кредитний договір). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 70 днів. Згідно з п. 1.3 кредитного договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь- якому разі Договір діє до повного погашення сторонами взятих на себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п. 1.4 кредитного договору). Проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у Позичальника (п. 1.9 кредитного договору). Також між сторонами за договором укладено Графік платежів та додаткові угоди щодо продовження загального строку, на який було надано кредит за Договором у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору, зокрема додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 23.02.2021 року, Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 09.03.2021 року, Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 23.03.2021 року, Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 06.04.2021 року. Кредитний договір, Паспорт споживчого кредиту, Додаток № 1 до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року «Графік платежів», Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 23.02.2021 року, Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 09.03.2021 року, Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 23.03.2021 року, Додаткова угода до Договору № 677050574 від 14.02.2021 року від 06.04.2021 року підписані відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора № MNV7MK4. Після вчинених дій відповідача, 14.02.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно договору № 677050574 від 14.02.2021 року безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Факт перерахування вказаної суми грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № ce63c43c-d2b0-4cf0-9f7c-ca35648342ef від 14.02.2021 року, а також листом від 15.09.2025 № БТ/Е-13225 АТ «Універсал Банк», в якому зазначено, що 14.02.2021 року о 14:02 відбулося зарахування коштів у сумі 10 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за [PERSON] не обліковується заборгованість згідно з кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021 року, зокрема 14.02.2021 року нараховано 10 000 грн, які сплачено Позичальником 29.06.2021; з 15.02.2021 року здійснюється щоденне нарахування відсотків за кредитним договором, Позичальником проведено сплату відсотків 23.02.2021 в сумі 585 грн, 09.03.2021 в сумі 910 грн, 23.03.2021 в сумі 910 грн, 06.04.2021 в сумі 910 грн, 04.06.2021 в сумі 80 грн, 29.06.2021 в сумі 8 110 грн. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховано за тілом кредиту - 10 000 грн, за відсотками по кредиту - 11 505 грн, Позичальником [PERSON] сплачено за кредитним договором по тілу кредиту 10 000 грн, за відсотками по кредиту - 11 505 грн. Крім того, відповідачем надано кредитний звіт станом на 29.08.2025 з Українського бюро Кредитних історій по фінансових зобов`язаннях, зі змісту якого вбачається, що за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021, донор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на червень 2021 року заборгованість за тілом кредиту та за обов`язковим платежем не обліковується (п. 4), донор ТОВ «Таліон Плюс» станом на червень 2021 року обліковується сума заборгованості -18 110 грн, сума обов`язкового платежу 18 110 грн, станом на липень 2023 року заборгованість за тілом кредиту та за обов`язковим платежем не обліковується (п. 5). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 28.01.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021.В подальшому, 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором, а зі сторони відповідача не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором. Суд бере до уваги те, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.20.2020 у справі №561/77/19 за схожих обставин. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір про відкриття кредитної лінії № 00-9965488 від 24.10.2023 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Також, статтею 519 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Таким чином, суд вважає встановленою ту обставину, що відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов кредитного договору № 677050574 від 14.02.2021, оскільки позивачем доведено факт надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу, який в свою чергу взяв на себе зобов`язання повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Факт укладення кредитного договору № 677050574 від 14.02.2021 також визнається відповідачем. Позивач стверджує, що на підставі Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року отримав від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021 в сумі 18 110 грн. Втім, як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 29.06.2021 за [PERSON] не обліковується заборгованість згідно з кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021 року. Отже, відповідач повністю виконав своє зобов`язання за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021 року перед первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В свою чергу первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що грошове зобов`язання [PERSON] є припиненим внаслідок його належного виконання перед первісним кредитором, не доведення позивачем наявності заборгованості за кредитним договором № 677050574 від 14.02.2021 року, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed