Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 10.09.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню дитину, яка проживає окремо. За словами позивачки з середини 2020 року між сторонами виникли непереборні розбіжності через різні погляди на сімейне життя, обов`язки, цінності та ведення спільного господарства і побуту, вони стали зовсім чужими людьми, а подальше спільне проживання неможливим. Сторони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Вже тривалий час сторони живуть окремим життям та своїми інтересами в різних місцях. Позивач вважає, що фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Примирення між сторонами позивач вважає неможливим, на примирення не згодна, подальше спільне життя та продовження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Спір щодо розподілу майна у сторін відсутній. Тому просить суд розірвати шлюб та розглядати справу без участі позивача. Ухвалою суду від 27.08.2025 року позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 03.09.2025 року позивачем було надано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 03.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте в позовній заяві просила здійснювати розгляд даної справи без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та фактичного проживання. Отримання судової повістки підтверджується підписом відповідача на поштовому повідомленні. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 10.09.1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Южноукраїнська Миколаївської області, про що складено актовий запис №205 /а.с.5/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей на момент подання позовної заяви про розірвання шлюбу не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved