Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

28 липня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжули С.А., надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 серпня 2024 року, будучи клієнтом АТ "Акцент-Банку", відповідач уклав з позивачем кредитний договір №АВН0СТ155101723234837304, відповідно до якого банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 75 000 гривень зі строком користування коштами протягом 60 місяців, тобто до 08 серпня 2029 року, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 08 серпня 2029 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 75 % річних, а в разі порушення умов договору сплатити пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення платежу. Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 16 квітня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 116 777,92 гривень, в тому числі: - заборгованість за кредитом 75 000 гривень; - заборгованість за процентами 38 822,96 гривень; - пеня за порушення зобов`язань 2 954,96 гривень. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Суд вважає можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 09 серпня 2024 року АТ «Акцент-Банк» уклало з [PERSON] , який є клієнтом банку, кредитний договір №АВН0СТ155101723234837304, в якому сторони узгодили його умови. Договір складається із Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101723234837304 від 2024-08-09 року. Відповідно до договору банк зобов`язався надати [PERSON] на споживчі потреби кредит у розмірі 75 000 гривень зі строком користування коштами протягом 60 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 08 серпня 2029 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 75 % річних, а в разі порушення умов договору сплатити пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення платежу. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що договір вчинений сторонами в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорі усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала правочин за допомогою електронного підпису. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з АТ «Акцент-Банк». Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, в той час як позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальника, станом на 16 квітня 2025 року заборгованість за кредитним договором становить 116 777,92 гривень, в тому числі: - заборгованість за кредитом 75 000 гривень; - заборгованість за процентами 38 822,96 гривень; - пеня за порушення зобов`язань 2 954,96 гривень. Розрахунок заборгованості за процентами здійснений позивачем у повній відповідності до умов договору, а саме: в межах строку кредитування та за встановленою процентною ставкою. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 116 777,92 гривень, то в цій частині суд виходить з наступного. Як вбачається з умов кредитного договору (п. 5), а також Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у них сторони узгодили умову про повернення позичальником кредиту частинами, повне повернення повинно бути здійснене не пізніше 08 серпня 2029 року. Однак вказаний термін на час розгляду справи не настав. У той же час, згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, обов`язковою умовою для дострокового стягнення споживчого кредиту є направлення кредитодавцем позичальнику у порядку, визначеному ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», вимоги про усунення порушення (дострокове виконання зобов`язань) протягом 30 календарних днів. За відсутності факту належного направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору, суд може стягнути лише прострочену суму боргу, а платежі, за якими строк сплати ще не настав - ні. Проте матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що АТ «Акцент-Банк» пред`являв позичальнику вимогу про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, зокрема надсилав [PERSON] таку вимогу в передбаченому порядку та що останній її отримав. Таким чином, вимоги АТ «Акцент-Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом (тілом кредиту), термін повернення якого станом на 16 квітня 2025 року не настав, є передчасними, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Тому, прострочена заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), що підлягає стягненню станом на 16 квітня 2025 року (за період з 09 серпня 2024 року до 16 квітня 2025 року) згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також з урахуванням розміру погашеного позичальником кредиту (коштів, зарахованих банком на погашення заборгованості за тілом кредиту) становить 39 002,56 грн (39 016,64 грн (розмір кредиту, строк повернення якого настав) 14,08 грн (повернута позичальником частина кредиту)). Вказане повністю узгоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором. Що стосується заборгованості за частиною кредиту (за тілом кредиту), яка підлягає поверненню з 16 квітня 2025 року, то в цій частині вимоги є передчасними, а тому не підлягають задоволенню. Що стосується нарахування неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню. За встановленого, нарахована позивачем неустойка (пеня) не підлягає стягненню. Таким чином, заборгованість за кредитним договором до стягнення становить 39 002,56 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 1 257,63 гривень; -заборгованість за процентами 37 744,93 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також слід стягнути 809,08 гривень судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved