Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник позивача, адвокат Ковалик М.Ф., звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.06.2010 року\~позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] За час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу, серії та номер 1132 від 06.09.2019 року видано державним нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., відповідно до якого власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:251:0056. зазначений [PERSON] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2023 року по справі № 214/7093/23, шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Нормами\~Сімейного кодексу України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ніяких договорів щодо вказаного майна між сторонами укладено не було, тому майно належить у рівних частках кожному. Оскільки у добровільному порядку вирішити питання поділу спільного майна відповідач відмовляється, позивач просить суд визнати житловий будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та здійснити поділ вказаного майна, визначивши за кожним право власності на 1/2 частку. 21 квітня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суд від 11 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. На судове засідання призначене 14 жовтня 2025 року Позивач [PERSON] , представник позивачки, адвокат Ковалик Марина Федорівна не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності за письмовими матеріалами справи, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , після закриття підготовчого провадження, до судового засідання 4 рази не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`активному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2010 року, зазначено відомості про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що здійснено запис за №199 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2023 року по справі №214/7093/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Крім цього, за час шлюбу, а саме 06.09.2019 року на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 1132, посвідченого видано державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., подружжям було придбано житловий будинок а адресою [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:251:0056, що підтверджується відповідним витягом з реєстру з речових прав від 01.09.2024 року. Аналізуючи норми права, на які посилалась позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Згідно із постановою Пленуму ВС України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з ч. 2\~ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Частиною першою\~статті 69 СК України\~передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1\~ст. 72 СК України). Зазначені норми Закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Згідно зі\~статтею 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У цій справі позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому, серед іншого, просила визнати нерухоме майно (житловий будинок з господарчими побудовами та земельну ділянку) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та у порядку поділу майна визнати за кожним з подружжя право власності на це майно по 1/2 частці. Відповідач будь-яких пояснень по суті позову не надав, відзив до суду не направив, тобто твердження позивача про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, не спростував. Будь-які домовленості, щодо порядку використання вказаного майна та шлюбний договір у подружжя відсутні. Враховуючи факт придбання подружжям спірного домоволодіння за адресою [ADDRESS] у 2019 року, тобто в період шлюбу, відповідно до\~ст.60\~СК України дане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки позивача та відповідача є рівними, а тому розділяє спільне майно на дві рівні частини, визнавши за позивачем право приватної власності на 1/2 частину квартири. З Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. При цьому відповідно до\~ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається в матеріалах справи, позивачкою понесені судові витрати, які складаються з оплати судового збору у в сумі 1 211,20 грн. а тому суд у відповідності до\~ст.\~141\~ЦПК України стягує їх з відповідача. З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved