Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Коцан Руслан Мар"янович звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Леся Петрівна про визнання договору дарування недійсним, в якому просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки та житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , укладений 25 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Москалик Лесею Петрівною, реєстровий № 565. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що була власником земельної ділянки та житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В будинку постійно проживала та проживає сама, відповідачка - її дочка - після укладення договору у 2014 році виїхала за кордон. Оскільки вона є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, проживає одна та потребує допомоги, запропонувала переписати будинок на відповідача, якщо вона буде довічно її утримувати, на що остання погодилася. Нотаріус тексту договору їй не оголошував, вона не читала його і копію договору дарування не отримувала. Була впевнена, що підписує договір довічного утримання, оскільки договір дарування є вкрай невигідним правочином для неї. Після укладення договору надалі проживає у спірному житловому будинку. Іншого житла вона не має. Вважає, що її було введено в оману стосовно природи укладення спірного правочину, оскільки вона думала, що укладає договір довічного утримання. У дар будинок та земельну ділянку фактично вона не передала, оскільки і надалі проживає в ньому одна. Зважаючи на те, що позивачка є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, спірне житло є єдиним її житлом, постійно як до, так і після укладення договору проживає у спірному будинку, договір дарування підлягає визнанню недійсним. Ухвалою суду від 30.07.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, представник - адвокат Коцан Р.М. подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтриммали в повному обсязі. Просить їх задоволити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явився. Правом на подання відзиву не скористалася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не з`являлася, у зв`язку з чим відповідно до положень ч.4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлено здійснювати заочний розгляд справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.В. в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Однак надіслала на адресу суду належним чином завірену копію договору дарування для приєднання до матеріалів справи та заяву про розгляд справи за її відсутності . З приводу задоволення позовних вимог покладється на думку суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, відповідно до якої: в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи. Тобто правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Виходячи зі змісту ст. ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до ч.2 ст.717 ЦК України договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Правочин, учинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент учинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Помилка, допущена внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним ( п. 19 постанови Пленуму ВС «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 №9). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.11.1999 року виданого Дрогобицькою райдержадміністрацією Львівської області, зареєстрованого Комунальним підприємством Львівської обласної Ради " Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 531 в книзі № 2 житловий будинок та земельна ділянка площею 0.1261 га ( кадастровий номер : 4621285900:01:002:0288), що знаходиться по [ADDRESS] на праві власності належали [PERSON] . [INFO] [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0.1261 га ( кадастровий номер : 4621285900:01:002:0288), що знаходиться по [ADDRESS] , про що було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.П., зареєстрований в реєстрі за №565 Наведене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Судом встановлено, що на час укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0.1261 га ( кадастровий номер : 4621285900:01:002:0288), що знаходиться по [ADDRESS] позивачці було 78 років, а також на даний час має нездоровий зір, що перешкоджає їй вільно читати документи, не мала жодного досвіду складання відповідних договорів, підготовкою документів для укладання договору займалася відповідачка, у зв`язку з чим вона могла неправильно трактувати суть вчиненого правочину. Позивач обґрунтовує свої вимоги помилкою через яку нею укладено договір дарування, замість договору довічного утримання. Суд зазначає, що будь-який правочин реалізується суб`єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення. Однак форма зовнішнього волевиявлення може виявитися неадекватною внутрішній волі суб`єкта правочину внаслідок неправомірних дій контрагента чи третіх осіб, а також внаслідок юридично значущої помилки у сприйнятті суб`єктом правочину його очікуваного юридичного результату. Тому волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Наведені позивачем обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, свідчать про наявність помилки - хибного сприйняття нею істотних обставин договору дарування, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення такого договору, оскільки як слідує з обґрунтування позовних вимог, вона мала на меті укласти із дочкою договір довічного утримання, за яким право власності на квартиру перейде до відповідача після її смерті, за умови здійснення нею догляду за нею, що суперечить меті договору дарування - передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Суд зауважує, що факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, не може вважатись безумовними обставинами, які б виключали підстави для визнання договору дарування недійсним, внаслідок укладення його під впливом помилки. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем повністю доведено факт укладення правочину під впливом помилки, оскільки волевиявлення позивача було направлене на укладення договору довічного утримання, а не договору дарування. Наслідком недотримання вимоги ч.3 ст. 203 ЦК України, в т.ч. щодо укладення договору під впливом помилки є визнання такого договору недійсним (ч.1 ст.215, ст.229 ЦК). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача, відтак підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved