Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

26 травня 2025 року представник ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" Середницький Є.В. звернувся до Володимирського міського суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 27 травня 2025 року справу надіслано за підсуднісю до Нововолинського міського суду Волинської області. Вимоги позовної заяви позивач обгрунтовує тим, що 20 квітня 2024 року між ТзОВ «Незалежні Фінанси» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №2085230, відповідно до умов якого фінансова установа надала відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності і платності, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав, надавши [PERSON] у розпорядження кредитні кошти в розмірі 5000 грн. на строк 350 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 511% річних. Однак, у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем, 04 вересня 2024 року між ТзОВ «Незалежні Фінанси» та позивачем ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" був укладений договір факторингу, відповідно до якого до ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором.\~ Зазначає, що за відповідачем рахується заборгованість за договором про споживчий кредит №2085230 у розмірі 20206,40 грн., з яких 5000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9031,40 грн. прострочена заборгованість за процентами, 575 грн. заборгованість за комісією, 5600 грн. заборгованість за неустойкою/пенею за порушення грошового зобов`язання. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу, однак заборгованість нею не було сплачена ні первісному, ні новому кредитору. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" заборгованість за договором про споживчий кредит №2085230 від 20 квітня 2024 року у загальному розмірі 20206,40 грн., а також понесені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 7000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" у судове засідання не з`явився, у п.4 прохальної частини позовної заяви [PERSON] просив суд розглядати справу у відсутності представника позивача (а.с. 7 зворот). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с.92-93). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 20 квітня 2024 року відповідач [PERSON] подала ТзОВ «Незалежні Фінанси» заяву на отримання кредиту №2085230, відповідно до якої остання просила товариство надати кредит у розмірі 5000 грн. на строк 350 днів зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 575 грн., а також зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.19). ТзОВ «Незалежні Фінанси» погодило умови кредитування і 20 квітня 2024 року між ТзОВ «Незалежні Фінанси» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №2085230, відповідно до якого ТзОВ «Незалежні Фінанси» надало відповідачу строком на 350 днів кредит у розмірі 5000 грн. (а.с.11-18 зворот). Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,\~207 ЦК України). Сторонами кредитного договору було погоджено процентну ставку за кредитом у розмірі 511% річних протягом першого розрахункового періоду (пункт 1.5.2) і 511% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів (п.1.5.3). Також сторонами було погоджено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 575 грн. (п.1.5.1). Згідно пункту 3.3.2 договору відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним разом з іншими платежами у строки, визначені пунктами 1.1-1.6 цього договору та графіком платежів (а.с.18). Відповідно до інформації ТОВ "ФК "Контактовий дім" 20 квітня 2024 року успішно провело операцію по перерахунку коштів у розмірі 5000 грн. за договором №2085230, в користь клієнта [PERSON] (а.с. 66), тобто ТзОВ «Незалежні Фінанси» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором. 04 вересня 2024 року між ТзОВ «Незалежні Фінанси» та позивачем ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" укладено договір відступлення права вимоги факторингу №04092024, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2085230 від 20 квітня 2024 року (а.с.50-58 зворот). Те, що відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання та не дотрималася термінів повернення наданого їй кредиту вказують відомості про щоденні нарахування та погашення боржником [PERSON] заборгованості за договором (а.с.11-12) З метою досудового врегулювання спору, на адреси місця реєстрації та місця проживання відповідача, позивачем було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.9-10 зворот), однак така не була відповідачем взята до уваги. Зі змісту ст.627 ЦК України\~вбачається, що, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подала, як і не спростувала розрахунку наданого позивачем. Згідно статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що за договором про споживчий кредит №2085230 від 20 квітня 2024 року рахується зазаборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією, в розмірі 14606,40 грн., суд приходить висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та стягнення зазначеної суми заборгованості з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП". Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача в користь позивача пені в розмірі 5600 грн., суд виходить з наступного. Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого,\~розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення Цивільного\~кодексу України пунктом 18. Згідно з п.18\~Прикінцевих та перехідних положень\~Цивільного кодексуУкраїни\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Враховуючи вищезазначене, вимоги про стягнення неустойки за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання, суперечать законодавству. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги ТзОВ «ФК\~"ЕЛ.ЕН.ГРУП" про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 5600 грн. до задоволення не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору, що сплачений позивачем та підтверджується документально (а.с.1). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суду було надано достатньо належних та допустимих доказів (а.с. 29 зворот -37). Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи,\~ціну позову та приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача, підлягає зменшенню до 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору та акту вбачається постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах. Суд також звертає увагу сторін на те, що компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved