Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

06.06.2025 року адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах [PERSON] , через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду міста Кам`янського матеріали позовної заяви до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. Згідно до позовних вимог просить: - Стягнути з Приватного акціонерного\~товариства «Шахтоуправління\~«Покровське» на користь [PERSON] \~в якості\~відшкодування моральної\~шкоди у\~зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного\~захворювання суму\~грошових коштів\~у розмірі 245\~000,00\~грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] з 22 липня 2022 року по 09 січня 2024 року працював на посаді прохідника у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське». 09 січня 2024 року [PERSON] було звільнено. За час роботи на підприємстві відповідача позивач набув хронічних професійних захворювань. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11 квітня 2024 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, встановлено наявність у позивача професійних захворювання: - хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та незабезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу) у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через неможливість застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних видів робіт, що б унеможливлювало або зводило до мінімуму важку ручну працю, [PERSON] працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії фактична величина 75 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 88 Вт, при нормативному значенні 90 Вт. Робоча поза перебування у вимушеній позі 53%, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60% часу зміни. Нахили корпусу фактичне значення 40 разів, при нормативному значенні 50-100 разів. Відповідно до п. 16 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 53/25/414/В від 28 травня 2025 року, позивачу було встановлено втрату працездатності на рівні 65%. Відповідно до п. 17.1.6. вищезазначеного витягу, позивачу було встановлено втрату третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01 квітня 2024 року позивач має скарги на біль в поперековому відділі хребта з іррадіацією в ноги, переважно в праву ногу, праву сідницю, слабкість та судоми в ногах, більше в правій, оніміння в ній; обмеження обсягу рухів в попереку, зниження слуху, шум у вухах, на майже постійній основі сухий кашель з тяжко відокремлюваним мокротинням, задишку при незначному фізичному навантаженні, загальну слабкість. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025 року, цивільну справу №208/7373/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 10.06.2025 року, відкрито провадження за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. 27.06.2025 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - адвоката Львова А.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заявлені позовні вимоги Відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що чинне законодавство України допускає зайнятість працівників на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, оскільки в деяких галузях промисловості не можна повністю виключити шкідливі та небезпечні фактори виробничого середовища і трудового процесу. Проте, за таку роботу працівникові надаються певні встановлені законодавством пільги та компенсації. Відповідач на виконання даного обов`язку організовував проведення щорічних медичних оглядів Позивача. За їх наслідками Позивач визнавався таким, що не має ознак професійних захворювань. Проте у наданій до суду виписці з медичної (амбулаторної карти) Позивача з розділу «АНАМНЕЗ ЗАХВОРЮВАННЯ» вбачається, що Позивач мав ознаки та динаміку розвитку ХПЗ протягом багатьох років, щорічно проходив курси лікування із подальшим загостренням. За весь період роботи на підприємстві Відповідача працівник жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив успішно та за їх результатами визнавався лікарями здоровим та придатним для роботи. І тільки після звільнення з ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» Позивач «раптово» виявив у себе цілу низку професійних захворювань. Відповідачем застосовуються засоби індивідуального захисту (докази додаються), впроваджуються прогресивні технології з метою мінімізації впливу шкідливих факторів, з якими неминуче має справу кожен працівник гірничо-видобувної галузі. Але жоден засіб індивідуального захисту не може абсолютно убезпечити працівника від впливу шкідливого фактору, якщо сам працівник не докладає зусиль для збереження свого здоров`я. Зважаючи на наявність у Позивача професійного захворювання, видно, що він протягом декількох років мав серйозні проблеми із здоров`ям, але перебуваючи на диспансерному обліку з хронічними хворобами продовжував працювати в шкідливих умовах, що, безумовно, і стало передумовою для перетворення професійних захворювань на хронічні. Навіть суттєве погіршення стану здоров`я не змусило Позивача змінити професію, пройти навчання новій професії. Зазначене, на нашу думку, свідчить про недбале ставлення Позивача до свого здоров`я та суто матеріальний інтерес до вирішення цієї справи. Таким чином, дані дії Позивача є несумісними із наступним намаганням покласти всю повноту відповідальності у виникненні професійних захворювань на підприємство Відповідача, адже якби Позивач діяв добросовісно та повідомив Відповідача про наявність в нього хронічних захворювань, до подальшої роботи в умовах шкідливих факторів він би не допускався та був переведений на легшу роботу, де немає шкідливих умов праці. Окрім того, Відповідач вважає, що розмір моральної шкоди у розмірі 245 000, 00 гривень при 65% втрати професійної працездатності Позивача є безпідставно завищеним, адже з аналізу судової практики по аналогічним справам вбачається, що при втраті позивачами професійної працездатності сума стягнення зазвичай становить набагато меншу суму. Позивач у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями не позбавлений можливості реалізації своїх здібностей. Матеріали справи не містять доказів перенесення Позивачем будь-яких особливих страждань, внаслідок чого суттєво змінились його життєві обставини та відносини з оточуючими, а також докладання Позивачем додаткових зусиль їх відновлення. Вина у виникненні професійних захворювань, окрім Відповідача, лежить частково також і на Позивачеві, оскільки він умисно протягом багатьох років приховував їх ознаки та динаміку розвитку від Відповідача, усвідомлено продовжував працювати в шкідливих умовах. За таких умов, покладення на Відповідача повної відповідальності за втрату професійної працездатності, отриманої внаслідок свідомих та зважених дій Позивача, буде несправедливим. Крім того, просимо врахувати, що ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» було не єдиним підприємством, на якому Позивач під час праці підпадав під дію шкідливих факторів. Оскільки моральна шкода не є шкодою життю та здоров`ю, дохід платника податків у вигляді суми відшкодування моральної шкоди підлягає оподаткуванню, якщо він перевищує 4-х кратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року. Також представник відповідача вказав запитання, на які просить позивача надати відповіді. 30.06.2025 року адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , подав до суду відповідь на відзив. Зазначив, що факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. У виникненні в позивача хронічних професійних захворювань наявна вина відповідача, так як згідно п. 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11 квітня 2024 року встановлено, що обставини за яких виникло професійне захворювання. Відповідачем як роботодавцем допущено перевищення встановлених норм дії шкідливих факторів на працівника. Позивачем надано переконливі та змістовні роз`яснення, в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання, встановленої інвалідності та втрати працездатності. Сторона позивача наполягає на своїх позовних вимогах та просить їх задовольнити. 08.07.2025 року адвокат Львов А.Л. подав до суду заперечення. Зазначив, що чинне законодавство України допускає зайнятість працівників на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, оскільки в деяких галузях промисловості не можна повністю виключити шкідливі та небезпечні фактори виробничого середовища і трудового процесу. Проте, за таку роботу працівникові надаються досить вагомі встановлені законодавством пільги та компенсації. Натомість, інші докази по справі, а саме медичні документи Позивача свідчать, що Позивач мав ознаки та динаміку розвитку ХПЗ протягом багатьох років, щорічно проходив курси лікування із подальшим загостренням, проте адміністрацію підприємства Відповідача про це не повідомляв, успішно проходив обов`язкові щорічні медичні огляди. Зважаючи на наявність у Позивача професійного захворювання, видно, що він протягом декількох років мав серйозні проблеми із здоров`ям, але перебуваючи на диспансерному обліку з хронічними хворобами продовжував працювати в шкідливих умовах, що, безумовно, і стало передумовою для перетворення професійних захворювань на хронічні. З цих причин вважаємо неспроможним довід Позивача про необхідність повного задоволення його позовних вимог, оскільки відповідальність за недотримання норм законодавства про охорону праці законодавство покладає також і на працівника. Адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , подав до суду заяву, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи. Адвокат Львов А.Л., який діє в інтересах відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, заперечення проти позовних вимог підтримує в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно до трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 22.07.2022 року по 09.01.2024 року у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське». Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 11.04.2024 року, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання, а саме хронічна радикулопатія, праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху. Хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз. П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та незабезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу) у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через неможливість застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних видів робіт, що ю унеможливлювало або зводило до мінімуму важку ручну працю, [PERSON] працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії фактична величина 75 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 88 Вт, при нормативному значенні 90 Вт. Робоча поза перебування у вимушеній позі 53%, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60% часу зміни. Нахили корпусу фактичне значення 40 разів, при нормативному значенні 50-100 разів. Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від грудня 2023 року, [PERSON] звертався із скаргою на біль у поперековому відділі хребта із обтяженням у ногу, зниження слуху, шум у вухах, постійний сухий кашель, задишку на незначному фізичному навантаженні. Відповідно до виписки ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» від 13.03.2024 року, [PERSON] має діагноз: хронічна радикулопатія, праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху, хронічний бронхіт ІІ ст.., в фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз захворювання професійні, встановлюються вперше. У даній виписці зазначено, що згідно з випискою із амбулаторної картки реєструється з березня 2019 року хронічна попереково-крижова радикулопатія з загостреннями захворювання та лікуванням (18.03.2019 року по 27.03.2019 року: з 04.04.2022 року по 13.04.2022 року; з 07.12.2023 року по 18.12.2023 року; з 19.12.2023 року по 28.12.2023 року). Вперше звернувся з приводу бронхіту ІІ ст. в квітні 2022 року з подальшими щорічними зверненнями по теперішній час з приводу загострення захворювання (з 18.04.2022 року по 27.04.2022 року; з 02.01.2023 року по 11.01.2023 року, з 07.12.2023 року по 18.12.2023 року). З приводу хронічної сенсоневпральної приглухуватості звертався з квітня 2022 року. У витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28.05.2025 року, номер витягу 53/25/414/В, номер рішення 53/25/414/Р, що згідно огляду, наданих медичних документів, прийняте рішення про встановлення третьої групи інвалідності та процентів професійної непрацездатності 65%. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Згідност.\~4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Так, відповідно ч. 1-4\~ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Частиною першої ст.\~237-1\~КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11 квітня 2024 року, професійні захворювання виникли у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та незабезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу) у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу. З акту вбачається, що [PERSON] має діагноз: -хронічна радикулопатія, праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. -Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху. -Хронічний бронхіт ІІ ст.., в фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданої ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» від 13.03.2024 року, зазначені вище захворювання є професійними та встановлюються вперше. Проте, із зазначеної виписки також встановлено, що у відповідача реєструється з березня 2019 року хронічна попереково-крижова радикулопатія з загостреннями захворювання та лікуванням (18.03.2019 року по 27.03.2019 року: з 04.04.2022 року по 13.04.2022 року; з 07.12.2023 року по 18.12.2023 року; з 19.12.2023 року по 28.12.2023 року). Вперше звернувся з приводу бронхіту ІІ ст. в квітні 2022 року з подальшими щорічними зверненнями по теперішній час з приводу загострення захворювання (з 18.04.2022 року по 27.04.2022 року; з 02.01.2023 року по 11.01.2023 року, з 07.12.2023 року по 18.12.2023 року). З приводу хронічної сенсоневпральної приглухуватості звертався з квітня 2022 року. Як встановлено з трудової книжки [PERSON] : -02.12.1997 року переведений електрослюсарем 5 розряду підземним з повним робочим днем під землею на ДП «Шахта ім.. Г.М.Димитрова» п/о «Красноармійськвугілля» - 01.05.1999 року переведений водієм; -10.06.2004 року прийнятий учнем машиніста підземних установок підземним з повним робочим днем в шахті у ДП «Красноармійськвугілля» відокремлений підрозділ «Шахтоуправління імені Г.М. Димитрова» - 12.07.2004 року звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики. -02.08.2004 року прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті на умовах контракту у ТОВ «Краснолиманське» - 019.08.2005 року переведий прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті 02.11.2014 року звільнений по згоді сторін. -20.11.2014 року прийнятий до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті 04.03.2018 року звільнений за переводом до ТОВ «Краснолиманське». -06.03.2018 року прийнятий по переводу прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті до ТОВ «Краснолиманське» - 11.10.2019 року звільнений за власним бажанням. -16.10.2019 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті до ТОВ «КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД» - 08.07.2022 року звільнений за власним бажанням. -22.07.2022 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» - 09.01.2024 року звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності. Інформація з трудової книжки [PERSON] свідчить про те, що він з 1997 року по 2024 року майже весь час працював у шахтах з повним підземним робочим днем. У акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 11.04.2024 року також зазначено, що [PERSON] в умовах шкідливих факторів працював 22 роки 11 місяців 11 днів. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданої ДУ «Інститут медицини праці ім.. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» від 13.03.2024 року зазначено, що [PERSON] звертався за медичною допомогою з тими самими хворобами, що зазначені у Акті розлідування ще у березні 2019 року хронічна попереково-крижова радикулопатія з загостреннями захворювання та лікуванням (18.03.2019\~року по\~27.03.2019\~року:\~з 04.04.2022\~року по\~13.04.2022\~року; з 07.12.2023 року по 18.12.2023 року; з 19.12.2023 року по 28.12.2023 року). Вперше звернувся з приводу бронхіту ІІ ст. в квітні 2022 року з подальшими щорічними зверненнями по теперішній час з приводу загострення захворювання (з 18.04.2022 року по 27.04.2022 року; з 02.01.2023 року по 11.01.2023 року, з 07.12.2023 року по 18.12.2023 року). З приводу хронічної сенсоневпральної приглухуватості звертався з квітня\~2022\~року. Слід наголосити, що [PERSON] був прийнятий на роботу до відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 22 липня 2022 року. Отже, вбачається, що захворювання, які визнанні професійними захворюваннями [PERSON] виникли ще до його прийняття на роботу до відповідача, так як позивач звертався за медичною допомогою за даними захворюваннями починаючи з 2019 року. Але працюючи у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під впливом негативних факторів, вони посилились. Роботодавець ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням\~ст. 153 КЗпП України\~та\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Таким чином, судом встановлено порушення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» норм трудового законодавства, що призвело до посилення вже існуючих у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди. Але судом також враховано, що із загального стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів 20 років 11 місяців 11 днів, у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» відповідач працював лише з 22 липня 2022 року до 09 січня 2024 року, тобто менше ніж навіть 2 роки. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування\~моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третійстатті 23 ЦК Україникритеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14\~пункту 164.2\~статті 164\~ПК України зі змінами, внесеними згідно із\~Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 60 000,00 гривень. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial