Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з 10 вересня 2016 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Спільних дітей вони не мають. Вказував, що подружнє життя не склалося через те, що дружина з 2022 року проживає в іншій країні, вони втратили зв`язок та почуття любові один до одного. З відповідачем разом дійшли до згоди про розірвання шлюбу. Сторони спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Спір про поділ спільного майна відсутній. Тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 10). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. При цьому звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 вересня 2016 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. На час розгляду справи він позов підтримує. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Тому суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище, з вимогами про відновлення її дошлюбного прізвища не зверталась. Тому таке питання судом не розглядалось.

Outcome: approved