Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.02.2019 станом на 20.03.2025 у розмірі 79074,93 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Зазначає, що 27.02.2019 між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 65558,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою базової відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць, зі сплатою збільшеної відсоткової ставки на місяць за карткою на суму загальної заборгованості в розмірі 6,2% на місяць. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Універсал банк». Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та її представник адвокат Остапенко С.Ю. у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. У наданому представником відзиві на позовні заяву, остання просила відмовити у задоволенні позову АТ «Універсал банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування зазначила, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах справи, не містить підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.02.2019 року шляхом підписання заяви-анкети, в якій відсутня базова процентна ставка. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, як зазначає позивач, що сума зарахувань є 82088,70 грн, в то й же час коли кредитний ліміт становить 65557,75 грн, що свідчить про те, що [PERSON] повернула банку всю суму, що нею була використана. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням наданого відповідачем відзиву, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.02.2019 року [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.02.2019 року, в якій просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім цього, позичальник погодилась з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погодилась з тим, що про зміну дозволеного розміру кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. В частині 6 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідач просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. В частині 11 Анкети-заяви відповідач просить усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, затверджених Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021, що набуває чинності з 27.11.2021, та Тарифи банку Чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Як вбачається з довідки про наявність рахунку від 20.03.2025, відповідачу відкрито рахунок [NUMBER] , тип рахунку Чорна картка, та видано картку № [NUMBER] , строком дії до 02/29. Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, [PERSON] 27.09.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн., який було 12.04.2019 збільшено до 20000 грн, 19.05.2019 до 40000 грн, 09.01.2020 до 50000 грн, 05.11.2021 до 70000 грн та 27.02.2022 зменшено до 65557 грн. Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується рухом коштів по картці від 20.03.2025. Відповідачем не оспорюється факт отримання платіжної картки АТ "Універсал Банк" на підставі підписаної [PERSON] заяви від 27.02.2019 року та факт користування коштами з її використанням. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27.02.2019, укладеним між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , заборгованість відповідача станом на 20.03.2025 становить 79074,93 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 79074,93 грн; заборгованості за відсотками 0,00 грн, заборгованості за пенею 0,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.02.2019, посилався на Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank на сайті Банку, як на невід`ємні частини спірного договору. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювалися АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Окрім того, у справі, що розглядається, позивачем надані Умови і правила в редакції, чинній з 27.11.2021, тоді як кредитний договір у вигляді Анкети заяви підписаний позичальником 27.02.2019. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, а тому у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом, Таблицею відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд доходить висновку, що належність наданих позивачем вказаних доказів до спірних правовідносин не доведена. Вищезазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від 13 січня 2025 року № 336/6542/21. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.1048 ЦК України позивач не пред`явив. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає підставними вимоги про стягнення з боржника суми непогашеного тіла кредиту. Аналогічну позицію в частині письмової форми договору та підстав врахування додаткових умов, не підписаних боржником, неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема при розгляді справи № 342/180/17-ц (Провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019р. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)», від 13 січня 2025 року у справі № 336/6542/21, провадження 61-1635св24. З наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами і правилами надання банківських послуг, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 79074,93 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом. [PERSON] неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами і правилами надання банківських послуг, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. Таким чином у справі, що розглядається судом, встановлено, що: в анкеті-заяві від 27.02.2019 [PERSON] просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена; з розрахунку заборгованості [PERSON] , вбачається, що Банком проводилось нарахування процентів за процентною ставкою 38,4 % та 76,8 %, які зараховувались у загальну заборгованість за тілом кредиту; загальна сума таких процентів становить 60664,37 грн.; з розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що Банком проводилось зарахування сплачених [PERSON] сум в рахунок погашення заборгованості за відсотками; загальний розмір таких сум становить 60664,37 грн.; вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625,1048 ЦК України, Банк не пред`явив; матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови і правила (а також відповідні додатки Тарифів, Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Із розрахунку заборгованості слідує, що банком безпідставно нараховані відповідачу відсотки у загальному розмірі 60664,37 грн, та внесені боржником кошти в сумі 82088,70 грн. неправомірно та безпідставно списано Банком на погашення відсотків. Встановивши, що в анкеті-заяві від 27.02.2019 строки здійснення періодичних платежів за кредитом та процентна ставка за користування кредитними коштами не встановлені, неправомірним та безпідставним є нарахування Банком процентів за користування кредитними коштами та списання Банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, а відтак слід зарахувати ці кошти (нараховані як відсотки та списані в рахунок погашення відсотків) саме на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим слід зарахувати внесені боржником кошти в суму заборгованості за тілом кредиту за рахунок протиправно нарахованих та списаних Банком відсотків. Аналогічну позицію щодо зарахування на погашення тіла кредиту коштів, сплачених боржником на погашення неправомірно нарахованих відсотків, котрі не передбачено в анкеті-заяві, наведено у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22), в якій АТ «Універсал Банк» було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank». Як встановленого судом та вбачається з виписки руху коштів по картці від 20.03.2025 відповідачем в період з 27.02.2019 по 20.03.2025 в рахунок погашення заборгованості за кредитом внесено кошти в загальному розмірі 82088,70 грн., що значно перевищує розмір кредитного ліміту 65557 грн. Таким чином з наданого Банком розрахунку вбачається, що відповідач виконав свої зобов`язання перед банком, повернувши у повному розмір надані Банком кредитні кошти, а тому підстав для стягнення з неї заявленої суми тіла кредиту відсутні. Відповідно до п. 6 ч.1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed