Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] 14 травня 2025 року поштою направив до суду позов до відповідача [PERSON] , треті особи [PERSON] та Старосамбірський відділ державної РАЦС у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей з актового запису про народження стосовно особи як про батька дитини, визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії, який надійшов до суду 20 травня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 27 травня 2025 року поштою направив до суду квитанцію про сплату судового збору, яка надійшла до суду 04 червня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 червня 2025 року позовну заяву було прийнято до провадження суду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07 липня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що з 2019 року він мав стосунки з третьою особою [PERSON] , яка на той період часу перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , проте вони разом не проживали і стосунки не підтримували. [INFO] третя особа [PERSON] народила сина. Оскільки мати дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому в органах РАЦС реєстрацію актового запису про народження дитини було вчинено відповідно до норм чинного СК України та зазначено батьком відповідача [PERSON] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року шлюб між [PERSON] і відповідачем [PERSON] було розірвано. Позивач проживав однією родиною з дитиною і її матір`ю, [PERSON] , забезпечував їх матеріально, піклувався про них та займався вихованням сина, який вважає його своїм батьком. Влітку 2024 року позивач вирішив остаточно встановити, чи є він біологічним батьком для малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно зі звітом за результатами генетичного дослідження ймовірність батьківства передбачуваного батька [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] складає 99,99999 %. Відповідач [PERSON] , який записаний батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , ніколи не брав участі у його вихованні, не утримував його, не цікавився дитиною та ніколи не з`являвся у її житті. Просив суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком [PERSON] , змінивши відомості про батька та змінити прізвище і по батькові. У своїй заяві до суду позивач справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов не надав, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Третя особа Старосамбірський відділ державної РАЦС у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свого представника у судове засідання не направив, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглядати за відсутності представника та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, письмових пояснень на позов не надала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надала. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті у ході судового розгляду справи докази, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила сина, [PERSON] , батьком у свідоцтві про народження якого зазначено [PERSON] (а.с. 6). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 7-8). Частиною 1 статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано ст. 125 СК України. Згідно з приписами ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року). При цьому суд, має оцінити висновки судово-генетичної експертизи з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд не приймає як допустимий доказ висновок про біологічне батьківство від 26 червня 2024 року, виконаний ТОВ «Генкод Діагностик» за замовленням позивача, щодо ймовірності батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), оскільки вказаний висновок не містить застережень, що його підготовлено для подання до суду. Такий висновок містить інформацію, що зразки ДНК, при аналізі яких були отримані вищевказані дані, не були взяті відповідно до встановленої юридичної процедури для надання результатів ДНК-аналізу в судовій інстанції. Клопотання про призначення проведеної молекулярно-генетичної експертизи від учасників справи до суду не надходило. З врахуванням цього суд, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано до матеріалів справи достатніх та належних доказів, які б давали підстави встановити поза розумним сумнівом біологічне батьківство [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у загальному розмірі 3 633 грн. 60 коп. (а.с. 1, 35) слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed