Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просить: - встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис № 866 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ; - встановити факт розірвання шлюбу 16.02.2018 між [PERSON] та [PERSON] , укладеного між [PERSON] , [INFO] ,. та [PERSON] , [INFO] , який було розірвано згідно з актовим записом № 77 від 20.02.2018 «відділу запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополя Управління записів актів цивільного стану м. Севастополя» на підставі рішення «мирового судді судового участку № 5 Гагаринського судового району м. Севастополя» від 15.01.2018. Датою розірвання шлюбу вважати 16.02.2018. При здійсненні актового запису та видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. прізвище заявника залишити « [PERSON] ». Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.06.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М. Заява обґрунтована таким. Заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Шлюб було зареєстровано 24.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 866 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу заявниця змінила прізвище на « [PERSON] » та отримала паспорт громадянина України. 16.02.2018 між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано згідно з актовим записом № 77 від 20.02.2018 відділу запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополя на підставі рішення мирового судді судового участку № 5 Гагаринського судового району м. Севастополя від 15.01.2018. Дата розірвання шлюбу - 16.02.2018, прізвище « [PERSON] ». У липні 2021 року у зв`язку у окупацією Крима Російською Федерацією заявниця залишила своє місце проживання та переїхала в м. Київ, де отримала статус ВПО. У травні 2025 року заявниця звернулась до Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою отримання повторного свідоцтва про шлюб, який був укладений у відділі реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя 24.10.2003, актовий запис № 866 у зв`язку із втратою оригінала свідоцтва про шлюб. Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було здійснено перевірку наявності актового запису про шлюб складеного на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , за допомогою відомостей Державного реєстру актів цивільного стану. В ході перевірки проведеної за допомогою відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] , який був укладений у відділі РАЦС Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя 24.10.2003, актовий запис № 866 не виявлено. Книги реєстрації актів цивільного стану внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян з 1945 року по теперішній час. Книги реєстрації актів цивільного стану громадян з 1945 року по теперішній час. Книги реєстрації актів цивільного стану за 2003 рік зберігаються на тимчасово окупованій території України та не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, тому отримати відповідний документ не має можливості. Зазначає, що встановлення факту реєстрації шлюбу необхідно заявниці для внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про державну реєстрацію шлюбу з метою підтвердження дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Встановлення факту розірвання шлюбу має юридичне значення, оскільки заявниця не має можливості укласти шлюб з іншим чоловіком, а надати інші докази суду не може. Ухвалою від 28.07.2025 суд відкрив провадження у справі; залучив до участі у справі як заінтересовану особу Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 13.08.2025 заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі. 14.08.2025 заявниця подала клопотання про долучення доказів, а саме - нотаріально завірених копії додатків. 22.08.2025 від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, суд розглянув справу без їх участі на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.10.2003 [PERSON] , [INFO] , громадянин України та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, 24 жовтня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м. Києва зареєстрували шлюб, про що 24 жовтня 2003 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 866. Заявниця звернулась до Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою щодо видачі повторного свідоцтва про шлюб, який був укладений у відділі РАЦС Гагарінського району управління юстиції м. Севастополя 24.10.2003, актовий запис № 866. Згідно з інформацією від 29.05.2025 за вих. № 97/33.2-80, наданою Дарницьким Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві заявниці відмовлено у видачі повторного свідоцтва про шлюб, оскільки внаслідок проведеної перевірки за допомогою відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про шлюб, який був укладений у відділі РАЦС Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя 24.10.2003 року, актовий запис № 866 - не виявлено. Книги державної реєстрації актів цивільного стану внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян з 1945 року по теперішній час. Книги реєстрації актів цивільного стану за 2003 рік зберігаються на тимчасово окупованій територій України та не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, тому отримати відповідний документ неможливо. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Оскільки Автономна Республіка Крим окупована, книги реєстрації актів цивільного стану за 2003 рік зберігаються на тимчасово окупованій територій України та не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, заявниця вказала мету встановлення факту реєстрації шлюбу з [PERSON] , суд задовольняє заяву в цій частині. Щодо встановлення факту розірвання шлюбу, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно зі ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Оцінюючи допустимість таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Свідоцтво про розірвання шлюбу, копію якого надано Заявницею, та в якому зазначено, що 16.02.2018 укладений між [PERSON] , [INFO] ,. та [PERSON] , [INFO] , шлюб розірвано згідно з актовим записом № 77 від 20.02.2018 «відділу запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополя Управління записів актів цивільного стану м. Севастополя» на підставі рішення «мирового судді судового участку № 5 Гагаринського судового району м. Севастополя» від 15.01.2018. Датою розірвання шлюбу вважати 16.02.2018. При здійсненні актового запису та видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. прізвище заявника залишити « [PERSON] », видане органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v.TheRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthers v. MoldovaandRussia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також важливе значення, яке має встановлення факту розірвання шлюбу для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, та те, що рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, суд бере до уваги наданий заявницею доказ. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. Оцінивши надані заявницею письмові докази, з метою захисту її прав і свобод громадянинки України, враховуючи, що для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу на території України є об`єктивні перешкоди, а встановлення судом цього факту надасть заявниці право отримати видане державним органом України свідоцтво про розірвання шлюбу для подальшого використання в цивільно-правових відносинах, суд дійшов висновку встановити факт, про який вона просить. Оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу видане органом, що знаходиться на тимчасово окупованій територій України (Автономна Республіка Крим), заявниця вказала мету встановлення факту розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення заяви також в цій частині.

Outcome: approved