Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позиція позивача. [PERSON] , через свого представника - адвоката Пілігріма П.О., звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання відновлення спільної частини майна та стягнення моральної шкоди в якому просить; - усунути перешкоди у користуванні майном, що знаходиться у власності [PERSON] , а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] , [INFO] , шляхом відновлення та приведення у первісний стан за власні кошти пошкоджених стін позначених в технічному паспорті житлового будинку під номером 1-1 та житловій кімнаті, позначеної в технічному паспорту житлового будинку під номером 2-2; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 000,00 грн; - стягнути судові витрати. На обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Пілігрім П.О. зазначив, що позивач по справи відповідно до договору дарування укладеним між [PERSON] та [PERSON] від 30.09.2016 року є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Поділ житлового будинку між колишніми його власниками був здійснений рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08.09.2015 року №626/1222/14-ц, також цим рішенням визначено порядок користуванням подвір`ям, у зв`язку із чим було встановлено паркан, який визначає межі користування земельною ділянкою кожним із власників. Прете з дати прийняття позивачкою у дар 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] відповідач вказує на те, що йому належить на праві власності весь житловий будинок та звертається з цього приводу із відповідними скаргами на позивача до державних та правоохоронних органів. З вересня 2016 року відповідач постійно та безпідставно чинить позивачу перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку. Вказана поведінка відповідача викликана тим, що він з власних міркувань не визнає рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08.09.2015 року щодо поділу житлового будинку, яким здійснено виділ в натурі частки із спільного майна, за позовом попереднього власника [PERSON] . Невмотивована пасивна та активна агресія направлена на позивача та її дітей стала постійною нормою поведінки відповідача. Зокрема з 2017 року по дату звернення до суду відповідач по справі постійно здійснює руйнування майна позивача: шкодить спільний паркан; без дозволу проникає та пересувається по території подвір`я позивача та завдає йому шкоди; знищує однолітні та багаторічні насадження (вириває квіти, зрубує дерева); забирає та пошкоджує кореспонденцію позивача; кидається камінням у малолітніх дітей позивача та інше. Крім іншого, 31.05.2024 року близько 12:30 год. позивач прибула до свого будинку та виявила пошкодженим паркан на межі з відповідачем та вибиту в стінах цеглу в двох приміщеннях, які позначені на технічному паспорті на житловий будинок позначками 1-1 та 2-2, які є спільними стінами частини житлового будинку позивача та відповідача. Користуючись відсутністю позивача, відповідач навмисно пошкодив спільну стіну, зокрема вибив в приміщенні 1-1 та 2-2 декілька рядів цегли, через які стало видно частину житлового будинку, яка належить відповідачу по справі, зруйнувавши шар штукатурки, порвав шпалери, пошкодив меблі. Своїми діями відповідач порушив цілісність житла позивачки в якому вона проживає з двома малолітніми дітьми, чим порушив нормальний та звичайний спосіб життя позивачки та її сім`ї, оскільки її житлове приміщення стало не придатним до проживання і його опалювання. Позивачці прийшлось знайти та переїхати проживати до іншого житла. Тобто відповідач порушив права позивача на володіння та користування своїм нерухомим майном. За таких обставин позивач звернулась до Красноградського РВП ГУНП у Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення її сусідом [PERSON] , але їй було надано відповідь, що для врегулювання спору їй необхідно звернутися до суду з відповідною позовної заявою. Служба у справах дітей відвідавши житлове приміщення склала акта щодо непридатності житла для проживання. Також пошкодження зруйнованих стін підтверджується фотографіями зробленими позивачем у будинку. Позивач намагалась в позасудовому порядку врегулювати даний спір та не одноразово усно зверталась до відповідача з приводу відновлення стін, але відповідач вказані звернення ігнорує. Вище вказані обставини з 2017 року ускладнюють життя відповідача та її дітей, оскільки перебуваючи вдома позивач не почуває себе у безпеці, так як постійно відчуває тривогу за себе та своїх дітей, у зв`язку із чим перебуває в стресі та емоційному напруженні. Тобто у зв`язку із пошкодженням житла позивача порушене її право на житло закріплене Конституцією України, так як проживання в ньому стало неможливим. Вказані дії відповідача завдають моральних страждань як позивачу так її сім`ї, моральну шкоду позивач оцінює в 120 000,00 грн. Рух справи в суді. Ухвалою судді від 18.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою від 30.03.2025 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пілігріма П.О. в судовому засіданні 13.08.2025 року заявили клопотання в яких просили завершити судовий розгляд справи за їх відсутності за матеріалами справи, з урахуванням пояснень наданих в судовому засіданні, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, з урахуванням згоди сторони позивача на проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиція сторони позивача в судовому засіданні. В судовому засіданні 13.08.2025 року представник позивача - адвокат Пілігрім П.О. позовну заяву підтримав та її задоволенні наполягав з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні 13.08.2025 року позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, на їх задоволенні наполягала, а також пояснила що з 30.09.2016 року вона є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яку їй подарував [PERSON] , іншим власником даного будинку є відповідач по справі [PERSON] . Щодо порядку користування вказаним житловим будинком конфлікти також виникали між [PERSON] та [PERSON] , оскільки останній вважав, що йому на праві власності належить весь житловий будинок, через що в них були суди і був здійснений реальний поділ будинку. Після поділу будинку [PERSON] зробив ремонт у своїй половині, але постійно там не проживав, оскільки мешкав в іншому місті. Їй відомо, що після поділу будинку відповідач [PERSON] також розбивав спільні стіни в будинку і за відсутності брата користувався всім житловим будинком. Через постійні конфлікти з братом [PERSON] вирішив подарувати їй свою половину будинку, оскільки він перебував з їх родиною у дружніх стосунках, в неї не було власного житла та вона сама виховує двох дітей. Після прийняття частини будинку в дар вона не могла в нього вселитися більше року, оскільки [PERSON] їй перешкоджав та проживав у всьому будинку вибивши знову спільні стіни в будинку, при спробах у війти до свої половини будинку відповідач погрожував то сокирою, то лопатою, викликав поліцію. Тільки через рік разом із представниками поліції та в присутності комісії сільської ради вона змогла заселитись в свою половину будинку, але після заселення відповідач постійно викликав поліцію, писав на неї скарги, звинувачуючи її в тому що вона не є власником будинку. Протягом дев`яти років відповідач весь час погрожує їй і тисне на неї психологічно, а одного разу вдарив ногою. Також перешкоджає приходити до неї її родичам, кидає камінням по дітям, користується подвір`ям і господарськими спорудами, як власним майно. 31 травня 2024 року вона поїхала з дітьми в лікарню, а коли повернулась то виявила, що [PERSON] знову розбив спільні стіни в будинку. З цього приводу вона викликала поліцію, але для захисту своїх прав їй було рекомендовано звернутися до суду. Починаючи з червня 2024 року вона разом із дітьми проживає у свої матері, оскільки її житло знову стало не придатним для проживання. Пояснення свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 13.08.2025 року пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , вона знає відповідача по справі [PERSON] , оскільки проживають на одній вулиці. Їй відомо, що будинок за адресою: [ADDRESS] був поділений між [PERSON] та [PERSON] , їх батьками ще за життя. Але після смерті їх матері [PERSON] почав чинити [PERSON] перешкоди у користуванні будинком, через що в них були суди і будинок був поділений. Після поділу будинку [PERSON] зробив ремонт, але коли той поїхав до себе додому [PERSON] вибив спільні стіни і користувався всім будинком. Через постійні тиски [PERSON] [PERSON] вирішив подарувати свою частину будинку її дочці, так як вони перебували у дружніх відносинах та вона потребувала житла. Перед тим, як подарувати частину свого будинку, [PERSON] відновив стіни, але коли її дочка прийшла заселятись, то виявила, що [PERSON] знову вибив спільні стіни в будинку, закрив двері та не пустив її. Більше року дочка не могла заїхати до свого житла, прийшлось зірвати двері в присутності працівників поліції та комісії сільської ради. При свідках заклали розбиті стіни, які є спільними із половиною будинку [PERSON] , після чого дочка зробила ремонт та змогла заїхати в свою половину будинку. Але [PERSON] вже дев`ять років перешкоджає жити дочці в будинку, вчиняє постійні сварки, шкодить рослини, як на огороді, так і в садку, вчиняє психологічний тиск на дітей, користується подвір`ям та господарськими будовами, як своїми. Викликає постійно поліцію, пише численні скарги до різних органів. Живе [PERSON] постійно на мікрорайоні, а в будинок приїздить у власних справах, в кінці травня 2024 року він приїхав до будинку та власному автомобілі, а дочка в цей час везла дітей до лікарні, коли повернулась то виявила, що [PERSON] знову вибив спільні стіни будинку. З цього приводу дочка викликала поліцію, але їй порекомендували звернутися до суду. Через те, що будинок в черговий раз став не придатним до використання, з травня 2024 року дочка разом із дітьми проживає у неї. Позиція суду. Суд заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка та дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: partial