Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Романенко М.Е., через систему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №7847419 від 01.05.2024 у розмірі 26577,00 грн; судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн просили покласти на відповідача. Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що 01.05.2024\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» (ТОРГОВА\~МАРКА «Creditplus»)\~та [PERSON] \~уклали Договір\~№ 7847419\~про надання\~споживчого кредиту\~за умовами\~якого сторони\~домовились,\~що повернення\~кредиту та\~сплата процентів\~за користування\~кредитом включно\~із кількістю\~платежів,\~їх розміром\~та періодичністю\~внесення,\~здійснюватимуться згідно\~графіка платежів,\~крім випадку\~визначеного умовами\~Кредитного договору.\~Договір був\~укладений за\~власного волевиявлення\~відповідача в\~його Особистому\~кабінеті на\~офіційному веб-сайті\~Товариства.\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» направлено\~відповідачу електронним\~повідомленням (SMS)\~одноразовий ідентифікатор,\~при веденні\~якого відповідач\~підтверджує прийняття\~умов Договору\~№ 7847419\~від 01.05.2024,\~який також\~знаходиться у\~власному кабінеті\~відповідача.\~Правила надання\~коштів та\~банківських металів\~у кредит\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» розміщені\~на Веб-сайті\~в Мобільному\~застосунку "CreditPlus"(шляхом\~розміщення гіперпосилань). Згідно з умовами Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 7700,00 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 26577,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7700,00 грн; заборгованість за відсотками 13689,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами -0,00 грн; заборгованість за пенею 5188,00 грн. 27.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Creditplus™) укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф внаслідок чого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. У зв`язку з порушеннями відповідачем умов Кредитного договору № 7847419 від 01.05.2024, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу реєстрації відповідача, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», з інформацією про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору, однак вимоги не виконані, заборгованість не погашена. Посилаючись на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 30.06.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи містяться заява представника позивача Куриліної В.В., яка надійшла до суду через підсистему «Електронний суд» 28.08.2025, про розгляд справи без участі представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить наступного висновку. 01.05.2024 року [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали Договір №7847419 про надання споживчого кредиту (далі - Договір № 7847419/Договір). Відповідно до\~розділу №1\~Договору сторони\~домовились,\~що укладення\~цього Договору\~здійснюється за\~допомогою ІКС\~Товариства,\~доступ до\~якої забезпечується\~Споживачу через\~Веб-сайт\~або Мобільний\~застосунок "CreditPlus"\~(за\~вибором Споживача).\~Ідентифікація споживача\~в ІКС\~Товариства здійснюється\~при вході\~Споживача в\~Особистий кабінет/\~Мобільний застосунок\~"CreditPlus",\~в порядку\~передбаченому Договором\~та/або\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію»,\~в тому\~числі шляхом\~перевірки Товариством\~правильності введення\~коду,\~направленого Товариством\~на номер\~мобільного телефону\~споживача,\~вказаний споживачем\~при вході(в\~т.ч\~через месенджери),\~та/або\~шляхом перевірки\~правильності введення\~відповідно пароля\~входу до\~особистого кабінету/мобільного\~застосунку "CreditPlus".\~При цьому,\~споживач самостійно\~і за\~свій рахунок\~забезпечує і\~оплачує технічні,\~програмні і\~комунікаційні ресурси,\~необхідні для\~організації каналів\~доступу і\~підключення до\~Вебсайту/\~Мобільного застосунку\~"CreditPlus".\~На умовах,\~встановлених Договором,\~Товариство надає\~споживачу кредит\~у гривні,\~а споживач\~зобов`язується одержати\~та повернути\~кошти кредиту,\~сплатити проценти\~за користування\~ним та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором.\~Сума кредиту(загальний\~розмір)\~складає:\~5800,00\~гривень.\~Тип кредиту\~ кредит.\~Строк кредиту\~360\~дні (день).\~Періодичність платежів\~зі сплати\~процентів -\~кожні 30\~днів.\~Детальні терміни(дати)\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів,\~визначені в\~Таблиці обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором\~про споживчий\~кредит (далі\~іменується \~Графік платежів)\~,\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору.\~Графік платежів\~розраховується з\~урахуванням періоду\~застосування зниженої\~процентної ставки,\~виходячи з\~припущення,\~що споживач\~виконає свої\~обов`язки\~на умовах\~та у\~строки,\~визначені в\~Договорі. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.п. 1.1-1.4,1.6 Договору). Відповідно до п.п. 1.5, 1.5.1 тип процентної ставки - фіксований. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Згідно з п.п.1.8-1.10 Договору загальні витрати на дату укладення Договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 31320,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 29493,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 4262,92% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 37120,00 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 35293,00 грн. Згідно з п.1.17 Договору перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена Ідентифікація Споживача для входу в Особистий кабінет/ Мобільний застосунок "CreditPlus", відповідно до п.1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Споживача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Відповідно до 9.6 Договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, споживачу в особистий кабінет/Мобільний застосунок "CreditPlus» для ознайомлення та підписання. Підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному між сторонами Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На укладений між сторонами Договір накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, далі по тексту Договору оригінальний примірник Договору. У випадках дозволених законодавством, на укладений між сторонами Договір може бути накладено електронний підпис уповноваженого працівника Товариства, що базується на сертифікаті відкритого ключа, виданого кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг без відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У 9.10 Договору сторони домовились, що оригінальний примірник цього Договору вважається отриманим споживачем, якщо Товариство його направило на електронну адресу вказану споживачем в особистому кабінеті/мобільному застосунку "CreditPlus"/Договорі та/або безпосередньо в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus". У випадку відправлення Договору в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus", споживач приймає та підтверджує, що дані особистого кабінету/ мобільного застосунку "CreditPlus" є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення Договору та які дають можливість споживачу переглядати укладений Договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. В цьому випадку датою відправлення Договору вважається дата, з якої споживачу в особистому кабінеті/ мобільному застосунку "CreditPlus" стає доступним текст укладеного Договору. Оригінальний примірник договору, а також додатки до нього надсилаються споживачу одразу після його укладення (підписання сторонами) та накладення електронного підпису уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу (з урахуванням виду підпису визначеного в п.9.6 Договору), але до початку надання кредиту. Повторне направлення Договору споживачу здійснюється на запит споживача, що може бути направлений споживачем Товариству в письмовій формі на поштову адресу, в письмовій (електронній) формі на електронну адресу або шляхом подання споживачем заявки засобами телефонного зв`язку до Контакт-центру. Договір № 7847419 підписаний відповідачем 01.05.2024 об 11:37 год. одноразовим ідентифікатором С9545.\~ Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги»\~передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою в розумінні\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» тому не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без його відкриття. Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог\~пункту 9\~розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Згідно з п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Судом встановлено, що відповідачу 01.05.2024 року на картку № [NUMBER] були надані кредитні кошти у розмірі 5800,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 0250fccf-d57b-420f-a7ab-138739b09ad6; номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 45774084, що підтверджується листом № № 20250519-751 від 19.05.2025 ТОВ «ПЕЙТЕК» (відповідно до умов договору про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 2022-01-19.) 07.05.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 7847419 про надання споживчого кредиту від 01.05.2024, відповідно до умов якої сторони збільшили суму кредиту на 1900,00 грн, загальний розмір кредиту складає 7700,00 грн та складно таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (додаток № 1 від 07.05.2024 до договору про надання споживчого кредиту № 7847419 від 01.05.2024), з якої вбачається, що сума кредиту 5800,00 грн та 1900,00 грн відповідно Додаткова угода до договору № 7847419 підписана відповідачем 07.05.2024 об 11:47 год. одноразовим ідентифікатором С9173.\~ Відповідно картки обліку до договору (розрахунку заборгованості) за договором № 7847419 від 01.05.2024 заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Авентус Украйна» складає 26577,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7700,00 грн; заборгованість за відсотками 13689,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами -0,00 грн; заборгованість за пенею 5188,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Так, за змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~13 Закону України\~«Про споживче\~кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п. 5 ч. 1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3-6,8\~ст.11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 90 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» унікальний ідентифікатор - комбінація літер, цифр, символів або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. У разі створення електронного документа з використанням більш як одного електронного підпису та/або більш як однієї електронної печатки його створення завершується накладанням електронного підпису або електронної печатки останнім підписувачем чи створювачем електронної печатки відповідно до технології створення такого електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким підписом за Договором № 7847419 від 01.05.2024 був одноразовий ідентифікатор «C9545», а також одноразовий ідентифікатор «C9173» при укладанні 07.05.2024 Додаткової угоди до Договору № 7847419. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням дії Договору підтверджується фактом погашення заборгованості, що відображено в розрахунку заборгованості відповідача та узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Суд доходить висновку, що між сторонами був укладено договір № 7847419 та додаткову угоду до договору № 7847419, а ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало. 27.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір факторингу № 27.11/24-Ф. Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до платіжної інструкції № 10772 від 27.11.2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» оплатило ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кошти в розмірі 1730342,80 грн як оплату згідно з Договором факторингу № 27.11/24-Ф. від 27.11.2024 року. Перехід права вимоги до боржників стосовно їх заборгованостей до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підтверджується також Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 7847419 від 01.05.2024 в загальному розмірі 26577,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7700,00 грн; заборгованість за відсотками 13689,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами -0,00 грн; заборгованість за пенею 5188,00 грн. Відповідно до ст.1054\~ЦК\~України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ст.\~1049\~ЦК\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15. Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. З огляду на те, що відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень, що він не розуміє зміст умов та правил надання кредиту, або не ознайомлений саме з тими умовами, які долучені позивачем до матеріалів справи, не надав доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному та наступним кредиторам, або доказів які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, чи про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано, у зв`язку з чим, суд не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву тому вважає позовні вимоги доведеними. Враховуючи викладене, суд доходить висновку що позов підлягає задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за Договором № 7847419 в розмірі 21389,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7700,00 грн; заборгованість за відсотками 13689,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами -0,00 грн. При цьому, щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованість за пенею, яка становить 5188,00 грн суд зазначає наступне. Пунктом 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки Договір № 7847419 був укладений між ТОВ «АВЕНУС УКРАЇНА» та [PERSON] 01.05.2024 та діяв в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем штрафи у розмірі 5188,00 грн не можуть бути стягнуті з відповідача [PERSON] , оскільки останній нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати, а нараховані штрафи підлягають списанню позивачем. Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення суми пені задоволенню не піддягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6585/10 від 26.04.2018, договір про надання правничої допомоги від 01.01.2025 року за №42649746, укладеного між «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.В., додаткову угоду №7847419 до договору №42649746 від 01.01.2025 року, акт № 7847419 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 31.03.2025 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 висловив позицію про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт . Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 6000,00 грн є співмірними позовним вимогам. Відповідно до квитанції про сплату № 7847419 від 30.05.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн підлягають стягненню з відповідачки на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 4828,76 грн (21389,00х6000,00/26577,00). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на користь позивача з відповідачки підлягають також стягненню витрати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 1949,53 грн (21389,00х2422,40/26577,00).

Outcome: partial