Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати припиненими трудові відносини та трудовий договір розірваним між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» та стягнути в відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. Позов обґрунтований тим, що 13 серпня 2020 року позивача було прийнято на посаду бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ». З 7 червня 2021 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. З початком бойових дій на території Печенізької територіальної громади Чугуївського району Харківської області, пов`язаних зі збройною агресією Російської Федерації проти України, починаючи з 24 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» припинило свою роботу. Директорка Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» [PERSON] покинула Україну та виїхала за кордон. Жодних наказів з кадрових питань, як то, про призупинення трудових відносин, попередження про наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією, ліквідацією підприємства з 24 лютого 2022 року по теперішній час, позивач не отримувала. Відпустка по догляду за дитиною до трьох років закінчилася 19 лютого 2024 року і позивач мала б вийти на роботу 20 лютого 2024 року. Проте, діяльність підприємства призупинена, доступ до робочого місця відсутній та позивач позбавлена можливості виконувати роботу за посадою. 23 червня 2025 року позивач звернулася до директорки Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» [PERSON] засобами електронної комунікації Viber із заявою про звільнення, заяву про звільнення я також надіслала на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» - rbp.mail@ukr.net, та особисту електронну пошту директорки [PERSON] - [INFO] , та надіслала рекомендованим листом з описом вкладення Укрпоштою на офіційну поштову адресу юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ»: вул. Поштова, буд. 2 в селищі Печеніги, Чугуївського району, Харківської області. У Viber [PERSON] повідомила голосовим повідомленням, що в неї немає можливості видати наказ про звільнення через відсутність печатки підприємства. На повідомлення електронною поштою, відповіді не було. Лист надісланий Укрпоштою повернувся, як не отриманий. Наявність нерозірваного трудового договору створює перешкоди для працевлаштування на іншій роботі. Позивач не має можливості працювати, отримувати заробітну плату і здійснювати загальнообов`язкові соціальні страхові виплати. Наразі трудові відносини із Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» фактично припинені. Представник відповідача в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином за всіма відомими суду адресами, як поштовими, так і електронної пошти. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик представника відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно наказу № 22-К від 13.08.2020 [PERSON] прийнята на роботу (основне місце роботи) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБУДПОБУТ» на посаду бухгалтера, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Даних про звільнення позивача з ТОВ «РЕМБУДПОБУТ» трудова книжка не містять. Згідно ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Згідно ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є. зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. (ч. 1 ст. 38 КЗпП України) Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", визначаються Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Так, згідно ст. 4 даного Закону у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури). Відповідно наказу від 28.02.2025 року № 376 Міністерства розвитку громад та територій України, селище Печеніги, Чугуївського району, Харківської області, у період з 26.03.2022 по 11.09.2022 вважалось територією активних бойових дій. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» кожна із сторін трудового договору зобов`язана постійно (у тому числі під час призупинення дії трудового договору) забезпечувати можливість комунікації з нею та невідкладно (у строк не більше 10 календарних днів) інформувати іншу сторону трудового договору про зміну своїх контактних даних, зокрема адреси місцезнаходження (місця проживання), адреси електронної пошти (за наявності), номерів телефону тощо. Виконання цього обов`язку забезпечується: роботодавцем - шляхом внесення відповідних змін до відомостей про нього, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; роботодавцем - фізичною особою, яка не є підприємцем, - шляхом надсилання інформації на адресу місцезнаходження (місця проживання), адресу електронної пошти та/або за номером телефону працівника; працівником - шляхом надсилання інформації на адресу місцезнаходження роботодавця або адресу електронної пошти роботодавця, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У разі відсутності у працівника можливості надіслати інформацію засобами поштового зв`язку та/або технічними засобами електронних комунікацій роботодавець може бути повідомлений з використанням засобів телефонного зв`язку шляхом надсилання текстового повідомлення на офіційний номер телефону роботодавця. При цьому, у разі якщо одна із сторін трудового договору не виконує вимогу, передбачену частиною третьою цієї статті, здійснення іншою стороною трудового договору комунікації за останніми відомими їй адресою місцезнаходження (місця проживання), адресою електронної пошти або номером телефону вважається належним виконанням такою стороною вимоги щодо повідомлення іншої сторони трудового договору. У разі відсутності поштового зв`язку та/або технічних засобів електронних комунікацій за останніми відомими контактними даними визначена законодавством вимога щодо повідомлення такої сторони про виникнення та/або припинення трудових прав та обов`язків та/або про припинення/розірвання трудового договору не застосовується. Позивач реалізувала своє право на звільнення у встановлений законом спосіб, на підтвердження чого надала суду копію заяви про звільнення за власним бажанням, підтвердження направлення даної заяви за адресою реєстрації відповідача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також на електронну пошту. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, враховуючи, що позивач у заяві про звільнення не вказала дату, з якої вона бажає вважатись звільненою, то трудові відносини вважатимуться припиненими, а трудовий договір розірваним з дня набрання даним рішенням законної сили. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved