Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У серпні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява [PERSON] про встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з травня 2023 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , під час яких вона завагітніла. [PERSON] зазначає, що із травня 2023 року по січень 2024 року вони із [PERSON] проживали як чоловік та жінка у батьків [PERSON] , а саме у квартирі [ADDRESS] у окремій кімнаті. З 21 січня 2024 року вони почали проживати в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Заявниця також вказала, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22.01.2024 року шлюб між нею та її колишнім чоловіком [PERSON] було розірвано, після чого вони із [PERSON] визначили місяць, в якому вони були повинні офіційно зареєструвати свої відносини та провести весілля - квітень 2024 року. Однак, [INFO] раптово від гострої ішемічної хвороби серця [PERSON] помер. [PERSON] зазначила, що через пів року після смерті [PERSON] вона народила їх спільну дитину - [PERSON] . Відомості по батька дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до висновку про біологічну спорідненість від 18.03.2025 року, що проведено між бабусею [PERSON] та дитиною [PERSON] , встановлено апріорну ймовірність спорідненість бабусі - онука рівно 50%, ймовірність споріднення в цьому випадку дорівнює 99,9 %. На підставі викладеного [PERSON] просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Заявниця у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені нею у поданій заяві, та просила встановити факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є матір`ю померлого [PERSON] , підтвердила, що заявниця разом із її сином проживали однією сім`єю без укладення шлюбу із травня 2023 року. Від представника Святошинського відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без представника відділу за наявними документами та доказами, з урахуванням фактичних обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на розумні строки розгляду справи, наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника Святошинського відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог заяви з наступних підстав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є: [PERSON] та [PERSON] . Заявниця стверджує, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00049281425 встановлено, що 07 лютого 2025 року складено актовий запис №207 щодо народження [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вказаного витягу, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України - [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №5468. Причиною смерті [PERSON] , 1993 року народження, є гостра ішемічна хвороба серця, що встановлено із довідки про причину смерті (до форми №106/о №010-1244) від 28.03.2024 року. Проаналізувавши викладене, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Заявнику встановлення факту батьківства необхідне для внесення даних про батька дитини до актового запису про народження. Крім того, як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , батьківство якого хоче встановити заявниця відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 128, ч. 1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Частиною 1 ст. 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом було встановлено, що відомості щодо батька [PERSON] , [INFO] , у Книгу реєстрації народжень було внесено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, згідно з положеннями частини другої статті 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. У розумінні статті 128 СК України та пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підставою для визнання батьківства можуть бути будь-які відомості, зокрема висновки судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення Суду у справі «Калачова проти Російської Федерації» №3451/05,§ 34 від 7 травня 2009 року). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У відповідності до Висновку про біологічну спорідненість №MGU1706 від 18 березня 2025 року, проведеної між [PERSON] та [PERSON] , згідно з індексом правдоподібності для результатів ДНК-аналізу на встановлення спорідненості, результати цього аналізу свідчать про те, що донори наданих зразків можуть бути біологічними бабусею та онукою. Вважаючи апріорну ймовірність спорідненості бабуся-онука рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99,9823080976%. Кваліфікація експерта та його регалії сумнівів не викликають. Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто. Оскільки висновком експерта №MGU1706 від 18 березня 2025 року встановлено спорідненість матері [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] як бабусі та онуки з вірогідність в 99,9823080976%, наявні обґрунтовані підстави вважати, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). На підставі вищезазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що досліджених у судовому засіданні документів є достатньо для встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved