Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Срібний Валерій Анатолійович звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 листопада 2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб про що зроблено запис №1592 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу Позивач та Відповідач спільно придбали майно. Представник позивача зазначає, що за відповідачем зареєстровано наступне майно: - земельна ділянка площею 0,0596 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222481601:01:053:5140; - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 161,6 кв.м., житлова площа: 96,6 кв.м., що розташований на вказаній вище земельній ділянці площею 0,0596 га, кадастровий номер: 3222481601:01:053:5140; - автомобіль ACURA TLX, 2020 року випуску, колір білий, об`єм (потужність) двигуна 2356 см3, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року у справі №759/12123/22, шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 05 грудня 2022 року. На підставі викладеного, враховуючи, що сторони не домовилися про спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя, представник позивача просив суд: 1) визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності: - на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222481601:01:053:5140; - на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 161,6 кв.м., житловою площею 96,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - на 1/2 частину автомобіля ACURA TLX, 2020 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] . 2) визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності: - на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222481601:01:053:5140; - на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 161,6 кв.м., житловою площею 96,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - на 1/2 частину автомобіля ACURA TLX, 2020 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] ; 3) стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] усі судові витрати у цій справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року заяву про забезпечення позову у справі передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 08 вересня 2023 року прийнято до розгляду цивільну справу, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 08 вересня 2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі №\~381/3513/23 було задоволено та накладено арешт на: - земельну ділянка площею 0,0596 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222481601:01:053:5140; - житловий будинок загальною площею 161,6 кв.м., житловою площею 96,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль ACURA TLX, 2020 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] . 30 січня 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Доценка Олександра Вікторовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити в позові [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, оскільки в позові вказано не все майно, що підлягає поділу. 30 січня 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Доценка Олександра Вікторовича надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ майна подружжя. Представник відповідача просив суд: 1. Здійснити поділ навпіл (по 1/2) спільного набутого за час шлюбу майна: 1) автомобіля Acura MDX, 2015 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 3471 куб.см., VIN номер [NUMBER] ; 2) земельної ділянки площею 0,0313 га, що розташована за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., село Гатне, кадастровий номер: 3222481601:01:053:5575. 2. Визнати за [PERSON] , право власності на: 1) 1/2 автомобіля Acura MDX, 2015 року випуску, колір білий, об`єм двигуна 3471 куб.см., VIN номер [NUMBER] ; 2) 1/2 земельної ділянки площею 0,0313 га, що розташована за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., село Гатне, кадастровий номер: 3222481601:01:053:5575. 3. Стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] , судові витрати (судовий збір) у розмірі 6\~194,17 грн. Згідно із розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 1837 від 04 листопада 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2024 року прийнято до провадження цивільну справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, поданої в межах цивільної справи №381/3513/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, - залишено без руху і надано позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення позивачу за зустрічним позовом ухвали, та роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя поданої в межах цивільної справи № 381/3513/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя повернуто позивачу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату винесення рішення суду не надано. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст.\~15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що з 13 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві (актовий запис від 13 листопада 2009 року №1592). Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року у справі №759/12123/22, шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 05 грудня 2022 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №340474580 від 26 липня 2023 року: - земельна ділянка площею 0,0596 га з кадастровим номером 3222481601:01:053:5140, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить на праві власності [PERSON] , право власності зареєстровано 14 березня 2019 року на підставі Договору про виділ у натурі частки із спільного майна, серія та номер: 136, виданий 20.06.2017, видавник: Марчук Т.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; - житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2080246432224, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 161,6 кв.м., житлова площа: 96,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,0596 га, кадастровий номер: 3222481601:01:053:5140, належить на праві власності [PERSON] , підстава виникнення права власності: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КС141200420504, видана 11.02.2020 року, видавник Департамент ДАБІ у Київській області. За [PERSON] обліковується зареєстрованим транспортний ACURA TLX, 2020 року випуску, колір білий, об`єм (потужність) двигуна 2356 см3, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , що підтверджується наявними в матеріалах справи Витягами з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26 липня 2023 року та відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в місті Києві №31/26-490аз від 04 серпня 2023 року. Частиною 1 ст.\~316\~ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~57\~СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя визначається нормами Сімейного кодексу України. Так, за правилами ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1-3 ст.\~61\~СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи зазначені приписи закону, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,0596 га з кадастровим номером 3222481601:01:053:5140, житловий будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 161,6 кв.м., житловою площею: 96,6 кв.м., та автомобіль ACURA TLX, 2020 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] були набуті (придбані та побудовані) сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.\~70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~71\~СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11). Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК України. Згідно із п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості і пропорційності, зважаючи на те, що жоден із подружжя не заявив вимогу про припинення права іншого члена подружжя на частку у спільному сумісному майні подружжя та попередньо не вніс вартість цієї частки на депозитний рахунок суду, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, визначивши ідеальні частки подружжя в спірному майні (по частині) та залишити спірне майно (земельну ділянку, житловий будинок та автомобіль) у спільній частковій власності подружжя. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 13\~420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved