Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] через представника звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 27.03.2018 року між ним та АТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401841709. Надалі АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Флексіс» на підставі договору № 2 про відступлення прав вимоги від 17.05.2021 року, яке, в свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору № 18-05/2021 про відступлення прав вимоги від 18.05.2021 року. 07.09.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис № 6455 про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 401841709 від 27.03.2018 року в розмірі 13309 грн. 21 коп. 05.08.2024 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні № 67676934, відкритого на підставі виконавчого напису № 6455, вчиненого 07.09.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою О.М. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - на правонаступника ТОВ «Дебт Форс». 22.01.2025 року приватним виконавцем Виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. було замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». Вважав, що приватний нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису. Просив визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав відсутності безспірності заборгованості. Ухвалою суду від 13.05.2025 року відкрито провадження у цивільній справі у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 13.05.2025 року забезпечені позовні вимоги позивача, шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 67676934. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, у позовній заяві заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглядати у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Тому, просив відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як встановлено під час судового розгляду, 07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6455, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13309 грн. 21 коп. (а.с. 19). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 року замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні № 67676934, відкритому на підставі виконавчого напису № 6455, вчиненого 07.09.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою О.М. про стягнення боргу з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» (а.с.24-25). Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. від 22.01.2025 року замінено стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» (а.с.27). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року за\~№ 1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, який набрав чинності 07.03.2012 року (далі - Порядок). Згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (п. 1.2. ст. 1 гл. 16 Порядку). Відповідно до п. 3.2. ст. 3 гл. 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Пунктом 3.5. ст. 3 гл. 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Згідно з п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передач; або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В правовій позицію, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В п. 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.01.1992\~року за\~№ 2\~«Про судову\~практику в\~справах за\~скаргами на\~нотаріальні дії\~або відмову\~у їх\~вчинені» роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88\~ЗУ «Про\~нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з тим, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нотаріусу були надані докази отримання [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Суд вважає, що за відсутності документів, на підставі яких вчинено вказаний виконавчий напис, не можна вважати, що визначена заборгованість [PERSON] перед банком є безспірною. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що подані нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини щодо їх не дотримання під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 5739-1345-7164-7745 від 09.05.2025 року (а.с. 1) та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № 0577-7818-7232-1011 від 09.05.2025 року (а.с. 39), а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути вказані суми з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6500 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн. 00 коп., що підтверджується укладеним між [PERSON] та адвокатом Усенко А.В. договором про надання правової допомоги від 26.03.2025 року (а.с.33-34). Як убачається із акту здачі-прийняття наданих послуг від 25.04.2025 року, адвокат надав [PERSON] правову (правничу) допомогу, зокрема були надані наступні послуги: ознайомлення з документами та матеріалами, необхідними для надання правової допомоги, та надання консультації щодо способу захисту порушених прав тривалістю 0,5 години вартістю 500 грн. 00 коп.; складання позовної заяви тривалістю 2 години вартістю 4000 грн. 00 коп.; складання заяви про забезпечення доказів тривалістю 1 година вартістю 2000 грн. 00 коп. Всього загальний розмір гонорару складає 6500 грн. 00 коп. (а.с.31). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 року у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу. Враховуючи досліджені під час розгляду справи докази, а також, докази надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу щодо об`єму та складності справи, позицію ТОВ «Дебт Форс» щодо зменшення вказаних витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх вартості, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. буде розумним та співмірним заявленим позовним вимогам позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved