Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У липні 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена позовна заява, в якій представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Корнійчук Д.Д. просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1276-5586 від 23.09.2023 року (далі-кредитний договір) в сумі 16\~000,00 гривень та судовий збір у сумі 2\~422,40 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 23.09.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладений електронний кредитний договір №1276-5586 про відкриття кредитної лінії, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Своїм підписом відповідач підтвердив, що він ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту склала 3\~200,00 гривень на строк 300 днів. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач порушив умови кредитного договору та не повернув в повному обсязі кредит позивачу та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Станом на час подання позовної заяви, з урахуванням застосування до відповідача [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг загальний розмір заборгованості перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором становить 16\~000,00 гривень, яка складається з 3 200,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 12 800,00 - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. У зв`язку з тим, що строк повернення грошових коштів за кредитним договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання з приводу повернення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.07.2025 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею призначено Костромітіну О.О. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.07.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 23.09.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладений договір №1276-5586 про відкриття кредитної лінії, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За умовами кредитного договору сума виданого кредиту склала 3 200,00 гривень, строк надання кредиту - 300 днів, стандартна процентна ставка становить 3 % в день. 23.09.2023 року позивачем виконано зобов`язання щодо надання кредиту в сумі 3 200,00 гривень шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача, що підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 13.06.2025 року. Отже, Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому договором. Проте відповідачем всупереч умовам кредитного договору не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту та інші грошові зобов`язання перед позичальником, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 04.06.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача складає 31 920,00 гривень, з якої 3 200 гривень - заборгованість за кредитом та 28 720,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, що підтверджується наданим позивачем Розрахунком заборгованості за договором №1276-5586 від 23.09.2023 року . Позивачем було прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткове списання заборгованості відповідача за нарахованими процентами у сумі 15\~920,00 гривень. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним договором у сумі 16\~000,00 гривень, яка складається з 3 200,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 12 800,00 - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір № 1276-5586 від 23.09.2023 року був підписаний відповідачем [PERSON] відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», який отримав на свій мобільний телефон. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Відповідно між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсними до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів на спростування факту їх підписання відповідачем. Вимоги позивача заявлені на підставі невиконання відповідачем умов кредитного договору № № 1276-5586 від 23.09.2023 року. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов до висновку, що факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 1276-5586 від 23.09.2023 року доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 16\~000,00 гривень, вказана заборгованість відповідачем не спростована, тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2\~422,40 гривень.

Outcome: approved