Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

15.05.2025 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; судові витрати покласти на відповідача. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що вона та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. З літа 2013 року [PERSON] проживає окремо від них та має іншу сім`ю. У жовтні 2013 року вона звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхнього сина - [PERSON] . Протягом дванадцяти років життя дитини батько [PERSON] не приймав участі у вихованні, піклуванні та розвитку дитини. Дуже часто були заборгованості по аліментам. [PERSON] самоусунувся від виховання та спілкування з сином. Весь час про сина піклувалась вона, з підтримкою своєї матері - [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] . В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду від 15.05.2025 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І. 16.05.2025 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви. 22.05.2025 року від позивачки надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 23.05.2025 року відкрито провадження та призначено вказану справу в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 10:00 годину 23.06.2025 року. 23.06.2025 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про долучення письмових доказів. Ухвалою судді від 25.06.2025 року клопотання позивача [PERSON] про долучення письмових доказів по справі задоволено. Прийнято письмові докази, надані позивачем [PERSON] 23.06.2025 року, а саме: довідку № 315 видану директором Середньої загальноосвітньої школи № 69 м. Києва Власенко О. від 16.06.2025 року; характеристику на учня 9-А класу Середньої загальноосвітньої школи № 69 м. Києва [PERSON] ; подяку, оголошену [PERSON] директором Середньої загальноосвітньої школи № 69 м. Києва Власенко О. Ухвалою судді від 23.06.2025 відкладене підготовче судове засідання на 03.07.2025, у якому продовжувались перерви до 15.07.2025, 26.08.2025,16.09.2025. Ухвалою суду від 16.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, суддею одноособово на 13.10.2025 року о 10:30 год. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій справу просила слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Під час підготовчого розгляду справи позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені у позові та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати без його участі. Під час підготовчого розгляду справи в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу слухати без участі представника третьої особи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, надані під час підготовчого судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області від 09.04.2010 року (а.с.14). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області від 16.10.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 86 від 16.10.2009 року (а.с18). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.02.2023 року, [PERSON] та [PERSON] 04.02.2023 року зареєстрували шлюб, прізвища після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 19). Крім того, судом установлено, що відповідач [PERSON] з літа 2013 року не проживає разом з дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створює дитині належних умов проживання та навчання, не займається її вихованням, не проявляє до дитини батьківської любові та уваги, яка необхідна дитині відповідного віку. Згідно інформації про задеклароване місце проживання № 10097384, № 106096039 наданої адміністратором ЦНАП Борецькою Ю.І. 25.01.2024, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно психолого-педагогічної характеристики учня 9-А класу СЗШ №69 м. Києва [PERSON] № 200, виданої директором СЗШ №69 м. Києва Власенко О. від 20.03.2025 року матір дитини спілкується з класним керівником та вчителями, відвідує батьківські збори, приймає участь у шкільних заходах. Про батька інформація відсутня (а.с.15). З характеристики, наданої директором ПАТ «Фірма «Авіаінвест» [PERSON] від 12.05.2025 року вбачається, що [PERSON] з 2018 року винаймає житло та нежитлове приміщення в ПАТ «Фірма «Авіаінвест». У сім`ї [PERSON] в складі: чоловіка - [PERSON] та сина [PERSON] , панує атмосфера любові, взаємоповаги, розуміння та піклування один про одного (а.с.16). З виконавчого листа № 2/481/644/2013 виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини вбачається що з 15.10.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.20-21). Згідно висновку Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, робить висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 85-86). Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про стан її здоров`я. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, не виконує обов`язки по утриманню дитини, її матеріальному забезпеченню, не вчиняє будь-яких дій спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачу у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо дітей. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1211,20 грн. на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved