Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість у сумі 85944,64 грн за договором про надання споживчого кредиту № 8287208 від 14.09.2024 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422,40 грн та судові витрати у сумі 105,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.09.2024 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у сумі 40000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 85944,64 грн, з яких 39280,00 грн становить заборгованість за кредитом та 46664,64 грн становить заборгованість за відсотками. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України «Про електронну комерцію» щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді; норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо порядку укладення договорів та відступлення права вимоги. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою від 11.08.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (далі кредитодавець) та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8287208 від 14.09.2024 (далі кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладення кредитного договору відбувалося через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця, доступ до якої забезпечувався відповідачу через веб-сайт. Відповідач на веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" через особистий кабінет надала всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема інформацію щодо свого імені, номеру телефону, адреси, реквізитів документа що посвідчує особу, електронної адреси. Ідентифікація відповідача в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця здійснювалася при вході до особистого кабінету шляхом перевірки правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону відповідача. Договір укладався шляхом направлення його тексту, підписаного з боку кредитодавця електронним підписом, відповідачу в особистий кабінет для ознайомлення та підписання. Підпис кредитодавця створювався на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, що відтворені засобами електронного копіювання. На укладений між сторонами договір накладався кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом відповідача, що створений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні кредитодавця для кожного разу використання та направляється на номер мобільного телефону, повідомлений кредитодавцю в інформаційно-комунікаційній системі. Введення відповідачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом кредитного договору створює підпис на договорі та вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. Вказаний вище кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було відправлено на її мобільний телефонний номер. Без отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг бути укладений. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, надати відповідачу грошові кошти у сумі, визначеній у договорі, у кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Кредит надавався з метою задоволення потреб відповідача, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 1.3 та п. 1.4 кредитного договору сума кредиту становить 40000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання відповідачем графіку платежів, з 14.09.2024 (дата надання кредиту). Кредитні кошти надавалися відповідачу безготівково на рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] . Позикодавець на виконання умов кредитного договору надав відповідачу грошові кошти у сумі 40000,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку, реквізити якої надано відповідачем та містяться в реквізитах кредитного договору, що підтверджується фінансовим документом про перерахування грошових коштів від товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ". Відповідно до п. 4.4 кредитного договору відповідач зобов`язалася у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені у разі наявності та інші платежі, передбачені договором. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з графіком платежів, що є додатком № 1 до договору. Розділом 6 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення відповідачем зобов`язань з повернення кредиту або частини кредиту згідно з графіком платежів та сплати процентів за його користування та інших платежів згідно з умовами договору та графіку платежів відповідач зобов`язана сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі, визначеному договором. Відповідно до п. 9.8 кредитного договору відповідач підтвердила, що перед укладенням договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у кредит товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА", повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з п. 9.2 кредитного договору визначено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4 договору включно, а у випадку якщо після закінчення вказаного строку за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання відповідачем зобов`язань за ним. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 8287208 від 14.09.2024, станом на дату здійснення розрахунку заборгованість відповідача становить 85944,64 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 39280,00 грн та заборгованості за відсотками 46664,64 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу від 04.06.2025 щодо дострокового стягнення заборгованості, проте відповідач на неї не відреагувала та заборгованість не погасила. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеним нею кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. За ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону, або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття підпису у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, або аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ є документом, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Частинами 4, 5 та 6 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається лише кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг, які забезпечують підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки згідно з вимогами, встановленими ч. 2 цієї статті, та надають можливість будь-яким особам отримувати результат процесу підтвердження із застосуванням щонайменше удосконаленого електронного підпису чи удосконаленої електронної печатки кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг автоматизованим способом. Електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Таким чином, електронний підпис є аналогом власноручного підпису та забезпечує достовірність і цілісність інформації, викладеної у документі, а також дає змогу ідентифікувати особу, яка підписала документ. Електронний документ, підписаний або погоджений із застосуванням електронного підпису або засвідчений електронною печаткою, не потребує візуального відтворення підпису або відбитка печатки. З урахуванням викладеного сторонами узгоджені всі умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач на свій мобільний телефонний номер отримала одноразовий ідентифікатор, за допомогою якого відбулося укладення електронного договору. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг би бути укладений. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до закону та договору. Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та ст. 1054 Цивільного кодексу України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач у свою чергу не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати один відсоток. Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5 відсотка (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів 1,5 відсотка (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) та з 21.08.2024 включно та надалі один відсоток. У даному випадку кредитний договір укладено 14.09.2024, тобто після 21.08.2024, коли вже діяло обмеження максимального розміру денної процентної ставки на рівні одного відсотка. Встановлена договором процентна ставка відповідає вимогам чинного законодавства на момент укладення договору. Суд, здійснюючи перевірку обґрунтованості заявлених вимог щодо стягнення відсотків, виходить з наданого позивачем розрахунку заборгованості, що не спростований відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач надав суду належні докази обґрунтованості заявленої суми відсотків, навів конкретний розрахунок із зазначенням процентної ставки, періоду нарахування та методики розрахунку. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення відсотків у розмірі 46664,64 грн, як заявлено позивачем. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 Цивільного кодексу України. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом України «Про споживче кредитування». Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит є видом кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, установлених договором. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за основним боргом у розмірі 39280,00 грн та відсотки у розмірі 46664,64 грн, що в сукупності становить 85944,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір підлягає стягненню із відповідача. Що стосується заявлених позивачем судових витрат в сумі 105,00 грн суд зазначає наступне. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Встановлено, що між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та Адвокатським об`єднанням "Правовий курс" укладено договір про надання правничої допомоги № 0705-25 від 07.05.2025, згідно з підпунктом 3.1.2 якого клієнт, щомісячно зі сплатою винагороди, відшкодовує Об`єднанню витрати з відправлення досудових вимог/ повідомлень/ претензій Боржникам у розмірі 105,00 грн за одну вимогу. На підтвердження вказаного до матеріалів справи, серед іншого, долучено копію досудової вимоги з доказами її надсилання відповідачу. Водночас матеріали справи не містять жодного обґрунтування розміру цих витрат, що становить 105,00 грн, а також будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів (рахунків, квитанцій, чеків), окрім списку згрупованих відправлень АО "Правовий курс", на підтвердження їх понесення позивачем Крім того, суд зазначає, що витрати на надсилання досудових вимог не охоплюються поняттям витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат на відправлення досудової вимоги у розмірі 105,00 грн. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved