Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач КП «Теплоенергетик» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії, вказавши на обґрунтування позовних вимог, що КП «Теплоенергетик» КМР» відповідно до «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Закону України "Про теплопостачання" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надає споживачам послуги з постачання теплової енергії, при цьому, [PERSON] є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно з рішенням Кропивницької міської ради від 02.02.2021 № 78 «Про перейменування КП «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», КП «Теплоенергетик» перейменовано в КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради». Зазначив, що шляхом подачі теплової енергії за вказаною вище адресою в опалювальний сезон, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. Однак в порушення ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідач за надані послуги не розраховується, та, враховуючи, що за період з 30 грудня 2011 року по 31 грудня 2024 року відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за які сплачено не було, на підставі чого, станом на 01 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в розмірі 62 119 грн. 99 коп. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку, 3% річних становить 6 381 грн. 15 коп., індекс інфляції становить 20 821 грн. 43 коп., а всього 89 322 грн. 57 коп. Окрім того, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» до тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не враховуються витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування. Крім того, зазначив, що на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» до тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не враховуються витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування. КП «Теплоенергетик» КМР» запровадило окрему плату за абонентське обслуговування. Вона нараховується всім споживачам, з якими укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. З 1 березня 2022 року плата за абонентське обслуговування у розрахунку на один особовий рахунок для послуг з постачання теплової енергії, що надаються споживачам КП «Теплоенергетик» КМР» становить: 35,19 грн. на місяць з ПДВ; з 01.07.2022 року плата за абонентське обслуговування у розрахунку на один особовий рахунок для послуг з постачання теплової енергії, що надаються споживачам КП «Теплоенергетик» КМР» становить: 36,88 грн. на місяць з ПДВ; з 01.12.2022 року плата за абонентське обслуговування у розрахунку на один особовий рахунок для послуг з постачання теплової енергії, що надаються споживачам КП «Теплоенергетик» КМР» становить: 38,07 грн. на місяць з ПДВ; з 01.01.2024 року плата за абонентське обслуговування у розрахунку на один особовий рахунок для послуг з постачання теплової енергії, що надаються споживачам КП «Теплоенергетик» КМР» становить: 42,94 грн. на місяць з ПДВ. Розрахунок абонентської плати проведено відповідно до Закону України від 09.11.2017 №2189-V1І1 «Про житлово-комунальні послуги» зі змінами та доповненнями та враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України №808 від 21 серпня 2019 року "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами". З огляду на викладене вище, позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості з урахуванням 3% та індексу інфляції відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, що становить 89 322 грн. 57 коп., а також понесені судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 25 червня 2025 року відкрито позовне провадження у даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Представником позивача КП «Теплоенергетик» КМР» Соломенко О.Т. (діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 13 лютого 2025 року) подано заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 07.10.2025 року, зареєстровану судом 08.10.2025 року за вх. № 30751 про розгляд справи без участі представника позивача та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи в порядку ч.ч.5, 6, 11 ст.128 ЦПК України, причини не явки не відомі, заяви, клопотання, заперечення, а також відзив на позов від відповідача до суду не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.43 та ч.1 ст.44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка є обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; окрім того, учасники судового процесу та їхні представники зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з постачання теплової енергії, зокрема, і за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Кропивницької міської ради від 02.02.2021 року № 78 «Про перейменування Комунального підприємства «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», Комунальне підприємство «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (скорочене найменування - КП «Теплоенергетик» КМР»). За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Аналогічно, якщо жиле приміщення в будинку (квартирі) належить громадянинові на праві приватної власності плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст.162 ЖК України). Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Відповідно до ч.13 ст.20 Закону України «Про теплопостачання» тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 зазначеного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 1 частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача теплової енергії, на своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Аналогічний обов`язок міститься в п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому, згідно зазначених норм Законів споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач КП «ТЕПЛОЕНЕРГЕТИК» КМР» зазначаючи про те, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії, за яку не розраховується, на підставі чого, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надану послугу постачання теплової енергії, яка виникла за період з 30 грудня 2011 року по 31 грудня 2024 року, за об`єктом нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 62 119 грн. 99 коп., а також в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних в розмірі 6 381 грн. 15 коп. та індекс інфляції в розмірі 20 821 грн. 43 коп. В свою чергу, судом зазначається, що в матеріалах справи відсутні докази проживання відповідача [PERSON] та фактичного споживання відповідачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , а так само відсутні докази, які б підтверджували право власності відповідача [PERSON] чи інше речове право відповідача на вказаний об`єкт нерухомого майна. Крім того, судом зазначається, що згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання особи Управління державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, зареєстрованої судом 18.06.2025 року за вх. №19045, наданої на запит суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, в реєстрі Кропивницької територіальної громади інформація стосовно декларування/реєстрації місця проживання [PERSON] , - відсутня. За адресою: [ADDRESS] даний громадянин не зареєстрований, що також підтверджується відповіддю ВОМІРМП Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Центрально- південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, наданої на запит суду та зареєстрованою судом 23.06.2025 року за вх. №19578. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, беручи до уваги, що позивачем не надано належні доказів на підтвердження права власності відповідача [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та доказів на підтвердження факту проживання та споживання відповідачем теплової енергії за вказаною адресою у період з 30 грудня 2011 року по 31 грудня 2024 року, за який позивачем здійснено розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позову позивачу було відмовлено, судом не вбачається підстав для стягнення з відповідача сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: dismissed