Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Керівник ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» Саркісян Н.А., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 6075 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору. Позов мотивований тим, що 27 січня 2022 року [PERSON] подала до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заяву на отримання кредиту № 506289 в якій разом з вказівкою особистих анкетних відомостей просила видати їй кредит у розмірі - 4 500 грн. 27 січня 2022 року на підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 336731. Сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цього Договору є Заява на видачу кредиту, підписана позичальником 27.01.2022, що є додатком № 1 та невід`ємною частиною. Відповідно до умов кредитного договору № 336731 від 27.01.2022 кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 4 500 грн., на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом Кредитодавцю відповідно до умов зазначених у Договорі. Товариство виконало умови Договору та надало відповідачу кредит у визначеному ним розмірі. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання по Договору, не сплачувала щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. 26 березня 2025 року ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» («Клієнт») та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» («Фактор») укладено Договір факторингу № Ф-25/2 і ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022. Сума заборгованості - [PERSON] за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022 перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає - 6 075 грн., з яких: 4 405,2 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1 669,8 грн. - прострочені проценти за кредитом. Кількість днів прострочення по поверненню визначеного Графіком платежів частини тіла кредиту, процентів по кредиту, комісії та інших визначених договором платежів станом на 26.03.2025 р. складає 1140 днів. 16 липня 2025 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідача Повідомлення про відступлення права вимоги № 07-25/5083/Ф надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022 , проте поштове відправлення було повернуто відправнику - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою Відповідачем не вчинено жодних дій щодо погашення вказаної вище заборгованості за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022 у розмірі - 6 075,00 грн., з яких: 4405,2 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1 669,8 грн. - прострочені проценти за кредитом, а також просить про стягнення суми сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. 30.09.2025 відповідачем подано відзив, в якому [PERSON] вказує, що частково визнає позов, а саме в частині стягнення з неї тіла кредиту, проти стягнення відсотків - заперечує. Відповідач зазначає, що розмір відсотків є неправомірним і має ознаки кабальної угоди (ст. 233 ЦК України). Відповідно до ст. 551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки та відсотків, якщо вони явно завищені. Реальна річна процентна ставка за договором перевищує 5829%, що є надмірним тягарем для споживача. Судові витрати повинні розподілятися пропорційно задоволеним вимогам (ст. 141 ЦПК України). Повідомлення про відступлення права вимоги не було вручено їй належним чином, про що вона дізналася лише під час отримання позовної заяви. Кредитний договір було укладено до початку повномасштабної війни в Україні. Нею був здійснений останній платіж на початку лютого 2022 року. Після введення воєнного стану та початку активних бойових дій (зокрема в м. Конотоп де вона проживала на той момент, що зазначено в даному кредитному договорі), вона втратила можливість своєчасно виконувати фінансові зобов`язання. Відповідно до ст.617 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язань у випадку настання обставин непереборної сили. Також, згідно із Законом України номер 2120-IX від 15.03.2022 кредитодавцям заборонено нараховувати штрафи, пеню за прострочення кредиту під час воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача у частині стягнення штрафів,пені та надмірних відсотків є безпідставними та підлягають відхиленню. У відповіді на відзив, що надійшла до суду 06.10.2025, представник позивача не погоджується з доводами та висновками, які викладені у відзиві на позовну заяву та в спростування їх повідомляє наступне. [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що розмір відсотків є неправомірним і має ознаки кабальної угоди. Ст. 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Отже, для визнання правочину кабальним має бути встановлена сукупність наступних обов`язкових умов, а саме під впливом тяжкої обставини; на вкрай невигідних умовах; іншою стороною була отримана надмірна вигода; та інша сторона свідомо зловживала таким становищем. Таким чином, для визнання правочину кабальним необхідна одночасна наявність усіх чотирьох обставин у сукупності, тоді як відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування ст. 233 ЦК України. Існування указаних обставин відповідачем не доведено. Відповідачка зазначає, що частково визнання позовні вимоги лише в частині основного боргу (тіло кредиту 4 500 грн.) та заперечує проти стягнення відсотків за користування кредитними коштами - 1 669 грн. 80 коп., однак такі твердження суперечать нормам цивільного законодавства України та умовам укладеного сторонами Кредитного договору № 336731 від 27.01.2022. Крім того, відповідач не зверталася до Банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування та не пред`являла вимоги щодо визнання Кредитного договору недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] не відмовилася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталася до ТОВ «ЗІ КРЕДИТ» за додатковим роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалася цим своїм правом. Кредитний договір № 336731 від 27.01.2022 було укладено відповідно до норм чинного законодавства України, а підписання його сторонами свідчить про те, що останні погодилися з його умовами в повному обсязі. 16 липня 2025 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу місця реєстрації відповідачки Повідомлення про відступлення права вимоги № 07-25/5083/Ф та надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022. Вказана в повідомленні адреса є незмінною та актуальною і на сьогоднішній день, а також і номер телефону, який відповідачка вказала при укладені кредитного договору [NUMBER]. Проте, поштове відправлення № 05 053 3917 6528, яким було надіслано Повідомлення про відступлення права вимоги для [PERSON] було повернуто відправнику - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. Відтак, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», як правонаступник кредитора, належним чином здійснило повідомлення відповідачки про відступлення права вимоги та про наявність заборгованості, шляхом направлення відповідного повідомлення за адресою, яка зазначена в кредитному договорі та яка є останньою відомою адресою місця проживання відповідача і яка на сьогоднішній день є актуальною та не змінилася, а факт повернення поштового відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить не про відсутність звернень, а про недотримання відповідачкою свого обов`язку щодо забезпечення можливості зв`язку з ним. Щодо посилання відповідача на військовий стан і форс мажорі обставини, сторона позивача вказує, що відповідно до чинного законодавства, дія обставин непереборної сили (так званого форс-мажору) не звільняє особу від виконання самого зобов`язання, а лише від відповідальності за його порушення (штраф, пеня тощо). Тобто, навіть за наявності таких обставин зобов`язання повернути отримані грошові кошти, як і нараховані відсотки, продовжує існувати. Відсутність виконання основного зобов`язання не може бути виправдана лише посиланням на форс-мажор без належних доказів. по-друге, наявність в Україні воєнного стану, зокрема в місті Конотоп, де проживала [PERSON] , не є автоматичною підставою для визнання конкретної ситуації форс-мажором. 26 вересня 2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.40). У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Судом встановлено, що 27 січня 2022 року [PERSON] подала до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту № 506289, в якій просила видати їй кредит в розмірі - 4500 грн. (а.с.9). 27 січня 2022 року між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ та [PERSON] укладено кредитний договір № 336731, відповідно до умов якого правовою основою для укладення цього Договору є Зава на видачу кредиту, підписана позичальником 27.01.2022, що є додатком № 1 та невід`ємною частиною Договору . Пунктом 2 кредитного договору № 336731 від 27.01.2022 визначено, що позичальник підтверджує, що до підписання даного Договору, кредитодавець ознайомив його з усіма умовами цього Договору та Внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він погоджується і які він приймає. Позичальник підтверджує, що до підписання договору кредитодавець надав йому у письмовій формі інформацію, що передбачена законодавством України про фінансові послуги та про захист споживачів, зокрема інформацію, передбачену в ст. 12 Закону України «про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», та підтверджує, що надана інформація є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансової послуги, що надається кредитодавцем (п. 2.2. кредитного договору). Відповідно до умов кредитного договору № 336731від 27.01.2022 р. кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 4 500,00 грн. (надалі за текстом - сума кредиту) на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (надалі - проценти) кредитодавцю відповідно до умов зазначених у Договорі (п. 3 кредитного договору). Пунктом 3.1. кредитного договору № 336731 від 27.01.2022 р. визначено, що сума кредиту, яка зазначена в цьому договорі надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору. Згідно п. 3.2. кредитного договору № 336731 від 27.01.2022 р. кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності. Реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом фіксованою і становить 5829,51% (п.5.2) (а.с.10-13). До Договору сторонами підписано Графік платежів, з визначенням відповідних дат та сум, відповідно до якого кредит надавався строком з 27.01.2022 по 07.04.2022 (а.с.13), розрахунок загальної вартості фінансового кредиту (а.с.14-15) та Паспорт споживчого кредиту (а.с.15-16). До позовної заяви додані внутрішні правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» (а.с.20- 26). З картки обліку виконання кредитного договору №336731 станом на 14.04.2025 вбачається, що відповідач, як позичальник на виконання умов укладеного кредитного договору здійснювала погашення кредиту 27.01.2022 в сумі 275 грн., 16.02.2022 в сумі 200 грн. та 22.02.2022 в сумі 200 грн., тоді як згідно графіку платежів мала здійснювати погашення в інші дати, проводячи при цьому інший розмір платежу (а.с.17). 26 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» («Клієнт») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» («Фактор») укладено Договір факторингу № Ф-25/2 (а.с.27-31), відповідно до умов якого ТОВ «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022 (а.с.27-31, 32). 16 липня 2025 р. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги № 07-25/5083/Ф та надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 336731 від 27.01.2022, яка складала - 6 075,00 грн (а.с.18, 19). При цьому судом встановлено, що повідомлення про відступлення права вимоги № 07-25/5083/Ф від 16.07.2025 направлялось за адресою місця реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Згідно розрахунку за кредитним договором №336731 віцд 14.04.2025 відповідач має заборгованість у розмірі 6075 грн., з яких 4405 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1669,80 грн. заборгованість за несплаченими відсотками (а.с.56). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, крім іншого, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню коштів у строки та в порядку, встановлені кредитним договором, не виконує, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість у розмірі 6075 грн., яка складається з 4405,20 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1669,80 грн. прострочених процентів. Позивач набув права грошової вимоги до відповідача , яка добровільно указану заборгованість не сплачує. Твердження [PERSON] , що умова кредитного договору № 336731 від 27.01.2022 про нарахування відсотків за користування кредитними коштами є «кабальною» суд вважає безпідставними, оскільки [PERSON] , укладаючи кредитний договір мала джерело доходу, про що особисто вказувала у заяві. Також, відповідач здійснювала повернення кредитних коштів в тому числі і сплачувала відсотки за користування кредитом, що є підтвердженням того, що остання добровільно прийняла умови кредитного договору та фактично визнала їх прийнятними для себе. Крім цього доказів того, що відповідач перебувала у тяжкому фінансовому, матеріальному чи психоемоційному становищі на момент укладення кредитного договору останньою не надано. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що інша сторона (кредитор) отримала надмірну вигоду чи свідомо зловживала становищем відповідача. Позиція відповідача про визнання позову лише в частині розміру нарахованого тіла кредиту, не заслуговує на увагу, оскільки законодавцем чітко встановлено вимоги до кредитного договору, який обов`язково має містити умови щодо процентної ставки, її розміру та порядку сплати. У кредитному договорі № 336731 від 27.01.2022, який було укладено між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] чітко визначено розмір процентної ставки, а порядок її нарахування та оплати узгоджений сторонами. Долучені стороною позивача документи, свідчать про те, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення відповідача, оскільки вона обрала серед інших, саме такі умови кредитування, про що свідчать підписи [PERSON] , як у кредитному договорі так і в інших документах. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів того, що зверталася до первісного кредитора із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування, чи пред`являла вимоги щодо визнання Кредитного договору недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами тощо. Крім цього, [PERSON] відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» мала право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про наданню споживчого кредиту без пояснення причин (зазначені умови визначені в п 11.4 кредитного договору № 336731 від 27.01.2022). У даному випадку за наявними матеріалами справи, суд не вбачає підстав для зменшення нарахованих стороною позивача відсотків, оскільки не вважає їх розмір завищеним, та надмірним тягарем для відповідача, яка не долучила до матеріалів справи доказів на підтвердження свого матеріального становища. Посилання відповідача на те, що вона не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги, також не заслуговують на увагу, оскільки таке повідомлення було направлено їй новим кредитором на адресу її місця реєстрації, і, як убачається з відповіді №1821062 від 26.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.39) і долученого до матеріалів справи відзиву, указана адреса є незмінною та актуальною і на сьогоднішній день. Сторона позивача вказує на те, що поштове відправлення повернулось відправнику. Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відтак, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», як правонаступник кредитора, належним чином здійснило повідомлення відповідача про відступлення права вимоги та про наявність заборгованості, шляхом направлення відповідного повідомлення за адресою місця реєстрації [PERSON] . Щодо посилання [PERSON] на втрату можливості своєчасно виконувати фінансові зобов`язання у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну, що, на її думку, є обставиною непереборної сили, то слід вказати наступне. Наразі існує офіційна позиція Торгово-промислової палати України, згідно з якою обставини непереборної сили мають підтверджуватись індивідуально для кожного правочину, за допомогою відповідного сертифіката, виданого ТПП. Такого сертифікату відповідач до відзиву не долучила. Отже, оскільки відповідач добровільно заборгованість перед позивачем не погашає, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення даного позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. судового збору (а.с.7). На підставі викладеного,

Outcome: approved