Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

27.06.2025 через електронний кабінет Електронного суду, до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 у розмірі 22375,00 грн, судових витрат - 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3556115, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 5000,00 грн, кредит наданий строком на 30 днів з 07.07.2021 (строк кредитування), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 06.08.2021. Договором визначена комісія за надання кредиту в розмірі 500,00 грн, а також встановлені відсотки за користування кредитом - 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору про споживчий кредит. У свою чергу, відповідачка не виконав умов кредитного договору. 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, за яким позивач набув право вимоги за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 до [PERSON] . Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідачки перед позивачем становить 22375,00 грн, а саме: за тілом кредиту - 5000,00 грн; за відсотками - 16875,00 грн; за комісією - 500,00 грн. За таких обставин позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 27.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 30.06.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 02.07.2025. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.07.2025 позовну заяву ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. 09.07.2025 через електронний кабінет Електронного суду, до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 02.07.2025. Ухвалою суду від 10.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 09.09.2025 клопотання представника позивача ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка М.І., про витребування доказів - задоволено та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570, місце реєстрації: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д), наступні письмові документи: - письмовий доказ, який підтвердить, що банківська карта з прихованим номером [NUMBER] належить [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ); - письмовий доказ, який підтвердить проведення транзакції 07.07.2021 на банківську картку [NUMBER] в сумі 5000,00 грн, яка належить [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ); -письмовий доказ, який підтвердить зарахування грошових коштів за вказаною транзакцією на банківську карту [NUMBER] ; яка належить [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ); - письмовий доказ, який підтвердить верифікацію особи власника банківської карти [NUMBER] . 07.10.2025 на виконання ухвали суду від 09.09.2025 АТ КБ «Приватбанк» надало інформацію стосовно рахунків [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . У судові засідання призначені на 21.08.2025, 09.09.2025 та 13.10.2025 представник ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, до позовної заяви додано клопотання у якому позивач просив розглядати справу за відсутності їх представника (а.с 5). 04.08.2025 та 04.09.2025 через електронний кабінет Електронного суду надійшли клопотання, у яких представник позивача прохає задовольнити позовні вимоги а також розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 69, 80). Відповідачка у судові засідання призначені на 21.08.2025, 09.09.2025 та 13.10.2025 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення конвертів з повістками за встановленим місцем реєстрації особи. 30.07.2025, 01.09.2025 та 17.09.2025 до суду повернулися конверти надіслані на ім`я [PERSON] з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 68, 79, 97). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також повідомлення про судовий розгляд 13.10.2025 здійснено шляхом оголошення про виклик [PERSON] на веб-сайті Судова влада України (а.с. 93 - 96). У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від [PERSON] до суду не надходило. Відповідачка не надала суду своїх заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 13.10.2025 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.07.2021 на сайті miloan.ua [PERSON] заповнено анкету-заяву на кредит № 3556115, у якій визначено суму кредитування, строк кредитування, сплату комісії за надання кредиту та відсотків (а.с. 20 оборот - 21). 07.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3556115 шляхом обміну електронними повідомленнями, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 21 оборот - 25). Умовами договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 передбачено загальний розмір наданого кредиту 5000,00 грн (пункт 1.2.). Кредит надається строком на 30 днів з 07.07.2021 (строк кредитування) (пункт 1.3.). Відповідно до пункту 1.4., вищевказаного правочину, позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (дату платежу) 06.08.2021. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2375,00 грн в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.: 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 12800,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредит складає 7375,00 грн (пункт 1.5.). Комісія за надання кредиту: 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1.). Проценти за користування кредитом: 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6.). Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та процентів за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною базовою ставкою визначено п. 1.6. договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3. договору (пункт 2.2.1.). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. договору (пункт 2.2.2.). Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною (пункт 2.2.3.). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1.). Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (пункт 6.1.). Приймаючи пропозицію Товариства при укладені цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами ( у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умови та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитних (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною кредитного договору (пункт 6.3). Договір про споживчий кредит, що складається з правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору (пункт 7.1.). Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству (пункт 6.2.). Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (пункт 6.4.). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (пункт 6.5.). Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1. - 1.6. та п. 2.4. цього договору (пункт 3.3.2.). У разі порушення строків повернення кредиту на вимогу Товариства сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору (пункт 3.3.3.). Даний правочин містить реквізити сторін та підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором W19623, який надсилався на номер телефону [NUMBER] (а.с. 21 оборот - 25). На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана анкета-заявка на кредит № 3556115 від 07.07.2021 та копія довідки про ідентифікацію. Відповідно до анкети-заявки на кредит № 3556115 від 07.07.2021 [PERSON] підписала договір 07.07.2021 о 09:56:23 (а.с. 20 оборот - 21). ТОВ «Мілоан» 07.07.2021 07:56, надіслало [PERSON] одноразовий ідентифікатор W19623 на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 27). Окрім того, невід`ємною частиною договору є паспорт споживчого кредиту № 3556115, відповідно до якого, сума кредиту - 5000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, мета отримання - задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб надання - переказ на картковий рахунок, процентна ставка - 1,12 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. договору, стандартна (базова) ставка - 5,00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п. 1.3. договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2. договору, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту - 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово, загальні витрати за кредитом - 2375,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за ввесь строк користування - 7375,00 грн, реальна річна процентна ставка - 11,215.00 відсотків річних (а.с. 26). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 виконало та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, шляхом зарахування грошових коштів на рахунок відповідачки [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 50671068 від 07.07.2021 (а.с. 27 оборот). Відповідно до відповіді АК КБ «Приватбанк» 29.09.2025 № 20.1.0.0.0/7-250922/63864-БТ, наданої на виконання ухвали суду від 09.09.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів 07.07.2021 в сумі 5000,00 грн від ТОВ «Мілоан» (а.с. 99). Порядок повернення кредиту та розмір щомісячного платежу, визначений графіком платежів за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 (а.с. 25 оборот). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3556115 від 07.07.2021 [PERSON] , нарахування заборгованості проводився у період з 07.047.2021 по 05.10.2021, у період кредитування зарахувань коштів зі сторони відповідачки не було (а.с. 28 - 29). Згідно довідки від виданої ТОВ «Мілоан», [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уклала договір № 3556115 від 07.07.2021 та ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником (підписання аналогом ЕЦП у фірмі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W19623, дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 07.07.2021, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор [NUMBER] (а.с. 27). 18.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги № 77-МЛ, відповідно до якого позивачеві передано право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 (а.с. 30 - 34). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021 ТОВ «Мілоан» передало ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 на загальну суму заборгованості 22375,00 грн (а.с. 34 оборот). 19.10.2021 ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» 3104629,65 грн плату за відступлення права вимоги (а.с. 35 оборот). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частина 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)). Договір про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 містить реквізити сторін, та підписаний одноразовим ідентифікатором W19623 (що підтверджується довідкою про ідентифікацію та анкетою-заявкою № 3556115 від 07.07.2021), зі сторони [PERSON] , та електронний підпис [PERSON] за сторони ТОВ «Мілоан» 07.07.2021 10:56 (а.с. 21 оборот - 25). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно з п.п. 3.2.6 договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021, ТОВ «Мілоан» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором без окремої згоди позичальника. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Судом встановлено, що 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 77-МЛ у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» передає, а ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає, за плату належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до божників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель Заборгованості) (п. 1.1. договору). Згідно п.1.2. внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим договором, новий кредитор зміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у реєстрі боржників, та набуває права грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржника за кредитним договором (договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021). Додатком до даного договору є акт прийому-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 за договором відступлення права вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021 (а.с. 35). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021, ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22375,00 грн, з яких 5000,00 грн - залишок по тілу кредиту, 16875,00 грн - залишок по відсотках, 500,00 грн - залишок по комісії (а.с. 34 оборот). Відповідно до платіжного доручення № 47756 від 19.10.2021 ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» 3104629,65 грн за відступлення права вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021 (а.с.35 оборот). В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 599 ЦК України, передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи позицію Верховного суду, яка закріплена у постанові ВС від 08.07.2020 у справі № 754/17518/15-ц, у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому ґрунтується цивільне право - обов`язковість договору, тобто з укладення договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, а не лише суб`єктивні права, які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у справі № 355/385/17 від 23.01.2019. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ТОВ «Мілоан» надало відповідачу [PERSON] кошти за договором про надання кредиту на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачкою. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, дані обставини не заперечуються відповідачем. Таким чином, встановлено, що взятих на себе зобов`язань за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021, [PERSON] не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 22375,00 грн, з них заборгованість: по тілу кредиту - 500,00 грн, по процентах - 16875,00 грн, по комісії - 500,00 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, яка становить 16875,00 грн, суд зазначає наступне. Постановою від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Так, умовами договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 сплата процентів за прострочення виконання зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України не визначена. Натомість, в договорі визначено лише нарахування процентів за користування кредитом, що регламентується з нормами ст.1048 ЦК України. Як встановлено судом, згідно з умовами анкети-заяви на кредит № 3556115 від 07.07.2021 заповненої [PERSON] на сайті miloan.ua, у якій визначено строк кредитування 30 днів з 07.07.2021, дата повернення кредиту 06.08.2021, сума кредиту 5000,00 грн, а також визначено комісію за надання кредиту 500,00 грн та проценти за користування кредитом 1875,00 грн (а.с. 20 оборот - 21). Так, у розділі І «Предмет договору» у п.1.2 на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно пункту 1.2. сума кредиту (загальний розмір) складає: 5000,00 грн у валюті: Українські гривні. Пунктом 1.3. встановлено строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Пролонгація строку кредитування передбачено п. 2.3. договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 (а.с. 21 оборот - 25). Стандартна процентна ставка, встановлена пунктом 1.6., становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Процент за користування кредитом: 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.). Пунктом 2.2.3. договору про споживче кредитування № 3556115 від 07.07.2021 проценти нараховуються за стандартною (базовою) (ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропоновано позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено ТОВ «Мілоан» без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Відповідно до пункту 2.3. передбачено умови пролонгації договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021. Пролонгація відбувається на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом 2.3.1.1. договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 передбачено, що для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту. Для пролонгації договору споживчого кредиту № 3556115 від 07.07.2021 [PERSON] повинна вчинити ряд дій, зокрема: - здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1. договору та розділу 6 Правил; 3 - продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3., п.2.3.1.1., п.2.3.1.2. договору. Відповідно до пункту 2.3.2., після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком. Таким чином, після продовження користування кредитними коштами ТОВ «Мілоан» повинно було надати відповідачці оновлений графік платежів. За таких обставин, на підтвердження вчинених [PERSON] дій для пролонгації строку кредитування, ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не надало суду доказів. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] дій щодо ініціювання пролонгації кредиту, на такі обставини також не посилається позивач. За таких обставин враховуючи погоджені умови договору, а саме п. 2.3. суд вважає, що пролонгація не відбулася, максимальний погоджений строк 30 днів, згідно пункту 1.2. та пункту 1.4. Враховуючи зазначене суд прийшов до переконання що строк кредиту становить 30 днів, тобто до 06.08.2021 включно, що є кінцевою датою строку погашення кредиту. Разом з цим, суд вважає неправомірним здійснення первісним кредитором нарахування відсотків по кредиту протягом періоду з моменту закінчення строку договору, оскільки зазначені дії не відповідають умовам укладеного договору та нормам матеріального права. Зазначені висновки суд обґрунтовує наступним. Суд вважає неправомірне нарахування процентів за користування кредитом починаючи з 07.08.2021, тобто поза межами строку, погодженого сторонами договору та таким що суперечить нормам ст. 1048 ЦК України, а тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними. Умовами договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 ТОВ «Мілоан» повинно нарахувати проценти в розмірі 1875,00 грн (до 07.08.2021) відповідно до п. 1.5.2. Відповідно до відомостей про щоденне нарахування та погашення наданих ТОВ «Мілоан» по договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021, зарахувань зі сторони [PERSON] не було. Таким чином, заборгованість по процентах становить 1875,00 грн (1875,00 проценти відповідно до п. 1.5.2. договору). Однак позивач не надав суду доказів, які б підтверджували вчинення дій для пролонгації договору про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021. Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3556115 від 07.07.2021 слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі - 7375,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 5000,00 грн, по процентах - 1875,00 грн, по комісії - 500,00 грн. Підсумовуючи викладене суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги у загальному розмірі 7375,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованості по процентах - 1875,00 грн, заборгованості по комісії - 500,00 грн. В іншій частині позовні вимоги, щодо стягнення заборгованосі по процентах, не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 12264 від 23.06.2025 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 44). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 22375,00 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 33 % (7375х100:22375 = 33%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 33 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 799,39 грн (2422,40х33%, = 799,39). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 7000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 0206 від 02.06.2025 (а.с. 37 оборот), актом наданих послуг (правничої (правової) допомоги) від 16.06.2025 (а.с. 39), детальним описом наданих послуг від 16.06.2025 (а.с. 39 оборот). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у спраяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у спраєкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, провадження № 14-26цс21. Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено на 33%, то витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 2310,00 грн (7000х33%, = 2310). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 512, 516, 517, 526, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054, 1077, 1082 ЦК України,

Outcome: partial