Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Живоглядова У.С., з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності. В обґрунтування позову посилається на те, що 06.05.1978 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування в шлюбі, 27.12.1979 року, за договором про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, [PERSON] було передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , на якій спільними зусиллями та коштами подружжя [PERSON] було збудовано будинок, право власності на який зареєстровано в БТІ за №1081/5 від 24.02.1988. Також за час перебування у шлюбі подружжям було набуто транспортний засіб. Внаслідок погіршення сімейних відносин між подружжям, 23.12.1992 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, за взаємною домовленістю, [PERSON] залишив собі автомобіль, а позивачка [PERSON] разом з малолітніми на той час дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати у будинку за адресою [ADDRESS] . Жодних майнових спорів у колишнього подружжя з приводу розподілу спільного сумісного майна не виникало, проте оформити поділ належним чином (укладення нотаріально посвідченої угоди або в судовому порядку) [PERSON] та [PERSON] не могли різних причин. Позивачка неодноразово зверталась до [PERSON] з приводу реєстрації за нею або за дітьми права власності на будинок, натомість, через незадовільний стан здоров`я, відсутність матеріальної можливості та постійну зайнятість на роботі, колишнім чоловіком зазначеного за життя вчинено не було. В свою чергу, у новому шлюбі із [PERSON] (відповідач 2) за спільні кошти подружжя [PERSON] було побудовано будинок за адресою: [ADDRESS] . Тобто колишній чоловік позивачки був забезпечений житлом та не мав вагомих підстав уникати розподілу спільного сумісного майна із позивачкою, але за наявності постійних перешкод, розподіл у належний спосіб не здійснив. [INFO] внаслідок тривалої хвороби, [PERSON] помер, а на все майно, належне померлому, відкрилась спадщина. Заяви про прийняття спадщини було подано спільною донькою позивачки та [PERSON] , [PERSON] (відповідач 1) та дружиною [PERSON] [PERSON] (відповідач 2). В свою чергу позивачка на підставі ст.71 Закону України «Про нотаріат» звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як на частку у спільному майні подружжя, набутому у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] . Ухвалою від 14 травня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою від 08 липня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у Магдалинівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи №1/2024 після смерті [PERSON] . Ухвалою від 13 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та цивільна справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що з батьком вона підтримувала добрі сімейні стосунки до самої його смерті, тому їй добре відомо, що переоформити право власності на будинок за адресою [ADDRESS] на її мати (позивачку [PERSON] ) він за життя не встиг через проблеми зі здоров`ям. Проте наміри такі мав, про що їй постійно казав. Жодних спорів з приводу будинку між батьками ніколи не виникало. Підтверджує, що після розлучення батьків у даному будинку залишилися проживати її мати, брат та вона. Наразі у будинку проживає тільки мати, окрім того, це є єдиним її житлом. Жодних заперечень щодо задоволення позовної заяви вона не має, просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву, в якій зазначила, що жодних заперечень щодо задоволення позовної заяви вона не має, оскільки будинок, що є предметом спору, її чоловік залишив першій родині, але оформити право власності на позивачку за життя не встиг. На цей будинок вона не претендує, оскільки її чоловік побудував для їх сім`ї інший будинок за адресою [ADDRESS] . Просить розглянути справу без її участі. Вислухав пояснення позивачки та її представника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено\~ст.ст.12\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та позивачка [PERSON] (позивач) 06 травня 1978 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Магдалинівським РАЦС Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис №23 від 06.05.1978. Свідоцтво про укладення шлюбу заповнено російською мовою з написанням прізвища подружжя « [PERSON] » (а.с.11). 23 грудня 1992 року шлюб між [PERSON] та позивачкою [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с.11, зворотній бік). Свідоцтво про розірвання шлюбу заповнено українською мовою, прізвище подружжя вказані як « [PERSON] ». Відповідно до листа відділу №17 у місті Самар ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 02.04.2025, згідно відомостей з Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП) ДМС [PERSON] , [INFO] , документована Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області паспортом громадянина України зразка 1994 року серії [NUMBER] у зв`язку з обміном, на підставі попереднього паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданого Магдалинівським РВВС Дніпропетровської області 14 травня 1979 року. Написання анкетних даних [PERSON] у паспорті громадянина України серії [NUMBER] відповідає написанню анкетних даних у заяві (форми №1) про видачу зазначеного паспорта, яка заповнювалася заявницею власноруч, та в державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №23 від 06.05.1978, який складений ВДРАЦС Магдалинівського РУЮ у Дніпропетровський області. Заява (форми №1) про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] заповнена виключно російською мовою і має наступне написання прізвища, ім`я та по батькові власниці даного паспорта « [PERSON] » (а.с.50). Таким чином, суд вважає, що розбіжності у прізвищах позивача [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] виникли вже після розірвання ними шлюбу, на етапі обміну [PERSON] паспорту громадянина України. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Царичанською державною нотаріальною контрою Дніпропетровської області (зареєстровано в реєстрі за №1811) [PERSON] було передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS] Відповідно до висновку Новомосковського міського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію будинку (домоволодіння) від 24.02.1988, право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва будинку, посвідченого Царичанською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1811, будинок прийнятий по акту прийняття рішенням виконкому №652 від 29.10.1987 (а.с.15). Як вбачається з інформаційної довідки КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 15.01.2025 №0/34/02-25, власником нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 27.12.1979, посвідчений Царичанською державною конторою Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №1811. Внесено в реєстрову книгу БТІ за №1081-5 від 24.02.1988 (а.с.13). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 17.09.2020 КП «Магдалинівське БТІ», домоволодіння складається із житлового будинку (літ.А в технічному паспорті), сіней (літ.а), прибудови (літ.а1), гаражу (літ Б), погріба (літ.ПГ), сараю (літ.В), вбиральні (літ.Г), літньої кухні (літ.Д), сараю (літ.Е), вигрібна яма (літ.Я), ворота з вірткою (№1), паркан (№2). Загальна площа будинку складає 81,2 м2, житлова 43,8 м2. Житловий будинок та господарські споруди побудовані у 1983 році, ворота з хвірткою та паркан у 1989 році (а.с.16-18). Позивачка [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] з 27.12.1991 року по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 25.01.2024 та копією домової книги (а.с.8, зворотній бік, 19-23). З копії домової книги також вбачається, що у будинку [ADDRESS] з 27.12.1991 року також були зареєстровані [PERSON] (по 21.04.1999), [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-23). Позивачкою [PERSON] укладено відповідні договори на отримання послуг з газопостачання, водовідведення та користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] (а.с.24-26). Рішенням Магдалинівської селищної ради від 30.10.2020 №148 уточнена поштова адреса домоволодіння, що перебуває у власності [PERSON] по [ADDRESS] , присвоївши наступну поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.29). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 13 липня 2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.62). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння за адресою [ADDRESS] . 11 січня 2024 року державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. відкрила спадкову справу № 1/2024 (номер у Спадковому реєстрі 71832922) до майна спадкодавця [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 1/2024 встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] (за згодою [PERSON] ), тобто відповідачі по справі (а.с. 72-88). 05.02.2025 позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Листом від 05.02.2025 державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок. 24.02.2025 позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса зі письмовою пропозицією щодо досудового врегулювання спору та запропоновано повторно розглянути її заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні. Листом від 05.03.2025 державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя, оскільки з поданих позивачкою документів не випливає, що вона є співвласником спадкового майна, розташованого за адресою [ADDRESS] , ненаданням оригіналу правовстановлюючих документів. Також заявниці роз`яснено її право на звернення до суду. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача судом були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] давно. Знає як вони з колишнім чоловіком строїлися. Все життя позивачка прожила в цій хаті. Чоловік позивачки кинув сім`ю та пішов до [PERSON] ( [PERSON] ), ні на що не претендував. Позивачка з дітьми залишилася в будинку по [ADDRESS] . Дітей навчала, хату доробляла, утеплювала. Коли колишній чоловік позивачки захворів, його донька допомагала, доглядала за ним. Жодних претензій стосовно будинку вона від другої сім`ї не чула. Вони просто жили і так сталося, що ніхто не задумувався про те, що необхідно переоформити будинок, не знали, що колишній чоловік позивачки захворіє та помре. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона живе по сусідству з позивачкою з 1986 року та перебуває з нею у дружніх стосунках. Коли вона переїхала на цю вулицю, позивачка там вже жила з чоловіком. Потім чоловік позивачки знайшов іншу сім`ю, пішов до них. Розійшлися вони з позивачкою мирно. Позивачка живе весь час в цьому будинку і до теперішнього часу. Колишній чоловік приходив в гості, допомагав. Ніколи з приводу будинку спорів між ними не було. Їхня спільна донька [PERSON] весь час спілкувалася з батьком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещеною матір`ю доньки позивачки [PERSON] , живе по сусідству з позивачкою вже 43 роки та добре знає цю сім`ю. Позивачка та її колишній чоловік разом будували будинок. Коли [PERSON] ( [PERSON] ) пішов із сім`ї, позивачка з дітьми залишилася жити в будинку. Жодних претензій він до них не пред`являв, після розлучення спілкувався з позивачкою та своїми дітьми, та не оформив будинок на позивачку тому, що не встиг. Позивачка весь час живе в цьому будинку та дбає про нього. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтями 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 травня 1978 року, який був розірваний 23 грудня 1992 року. Під час перебування у шлюбі подружжям було збудовано будинок за адресою [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано Новомосковським БТІ 24.02.1988 за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва будинку, посвідченого Царичанською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1811, що підтверджується довідкою КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 15.01.2025 №0/34/02-25. Враховуючи наведене, будинок за адресою [ADDRESS] , який був збудований у період перебування позивачки у шлюбі з [PERSON] , є спільним майном подружжя. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (пп.4.21 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Позивачка зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, однак нотаріусом їй було відмовлено, а тому вона позбавлена можливості визнати за собою право власності на частку спільного сумісного майна подружжя у позасудовому порядку. Згідно з ст.79, 80 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Враховуючи, що спірне майно набуте позивачем [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, частки майна подружжя є рівними, позивач має право на 1/2 частку спірного домоволодіння. Оскільки позивач позбавлена можливості оформити право власності на частку в спільному майні подружжя в нотаріальному порядку, наявні підстави для визнання за нею права власності на спірне майно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved