Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

19.06.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] , в якій позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (нині жилий блок № [NUMBER] ). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] (позивач) як робітнику ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» 14.04.2014 року, був виданий ордер на жилу площу у гуртожитку серія П № 4005, на право заняття родиною з 3 осіб жилої площі у гуртожитку [ADDRESS] . У подальшому, у зазначеному гуртожитку нумерація кімнат 50-51 була змінена на к. № 236-237. 29.08.2014 [PERSON] , [INFO] , громадянин рф та мав посвідку на тимчасове проживання в Україні [NUMBER] та дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства за згодою позивача був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто у належному позивачу приміщенні. У зв`язку зі зміною нумерацій кімнат, їх об`єднанням, Позивачу був виданий оновлений ордер на жилу площу у гуртожитку серія П № 4066, на право заняття родиною з 3 осіб жилої площі у гуртожитку [ADDRESS] . За наслідками об`єднання кімнат 236 та 237 в одну під номером 237 та видачею позивачу оновленого ордеру на вселення до такої кімнати, позивач у 2020 році здійснив її реконструкцію під жилий блок № [NUMBER] . З метою проведення такої реконструкції, Департаментом архітектури та містобудування ЗМР було прийнято наказ від 10.11.2020 р. № 300р(а), яким присвоєно адресу об`єкту будівництва площею 35,8 м.кв. - [ADDRESS] . 16.12.2020 року, щодо об`єкта за адресою [ADDRESS] житловий блок № 237 було видано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Станом на теперішній час позивач має намір здійснити приватизацію належного йому житлового блоку № [NUMBER] у гуртожитку за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, факт наявності зареєстрованого місця проживання відповідача за вказаною адресою у кім. 236, яка нині є складовою житлового блоку № [NUMBER] , перешкоджає такому Позивачу вчинити вказані дії. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 цивільну справу було розподілено та передано судді Сиротенко В.К. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 06.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача-адвоката Богач Алли Олександрівни про виклик свідка. 06.08.2025 від представника позивача Богач А.О. надійшло письмове клопотання про витребування доказів, у якому посилаючись на неможливість самостійного отримання доказів, їх необхідність для повного та всебічного розгляду справи, просить суд витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію про перетин Державного кордону України, громадянином РФ [PERSON] , [INFO] , посвідка на тимчасове проживання [NUMBER] в період з 2020-2021. Ухвалою суду від 13.08.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію про перетин Державного кордону України, у період з 2020-2021 років, громадянином РФ, посвідка на тимчасове проживання [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] (нині жилий блок № [NUMBER] ). 27.08.2025 до суду з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби надійшла відповідь, відповідно до якої надати витребувану судом не можливо, оскільки в ухвалі інформацію за реквізитом «Прізвище, власне ім`я особи» не вказано латинськими літерами, що унеможливлює проведення однозначної ідентифікації запитуваної особи. 06.08.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшло письмове клопотання про витребування доказів, у якому посилаючись на неможливість самостійного отримання доказів, їх необхідність для повного та всебічного розгляду справи та з врахуванням відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, просить суд витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, прим. № 107; код ЄДРПОУ: 37996391; тел. 044-239-85-45) відомості про перетин державного кордону України [PERSON] , латинськими [PERSON] ( [INFO] , посвідка на тимчасове проживання [NUMBER] ) у період 2020-2021 років. Ухвалою суду від 04.09.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію про перетин Державного кордону України, у період з 2020-2021 років, громадянином РФ, [PERSON] , [INFO] , посвідка на тимчасове проживання [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] (нині жилий блок № [NUMBER] ). Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, шляхом надіслання судової повістки за адресою реєстрації місця проживання, а також на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та представник позивача у судовому засіданні 06.10.2025 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. У судовому засіданні 06.10.2025 закінчено розгляд справи по суті, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 13.10.2025. У судове засідання 13.10.2025 представники сторін не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , як робітнику ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат», 14.04.2014 був виданий ордер на жилу площу у гуртожитку серія П № 4005 на право заняття родиною з 3 осіб жилої площі у гуртожитку [ADDRESS] . У подальшому, нумерація кімнат 50-51 була змінена на к. № 236-237. Позивач [PERSON] з 19.09.2014 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії посвідки на тимчасове проживання в Україні серії [NUMBER] , виданої 30.04.2013, [PERSON] , [INFO] , який є громадянином рф та мав та дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, 29.08.2014 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку зі зміною нумерацій кімнат, їх об`єднанням, позивачу був виданий оновлений ордер на жилу площу у гуртожитку серія П № 4066, на право заняття родиною з 3 осіб жилої площі у гуртожитку [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 12.09.2014 № 341 було затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності [ADDRESS] від державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.04.2017, право комунальної власності на гуртожиток за адресою [ADDRESS] зареєстровано за територіальною громадою м. Запоріжжя. Відповідно до наказу Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради №300р(а) від 10.11.2020, вирішено присвоїти об`єкту будівництва (під час надання містобудівних умов), що буде створений в процесі реконструкції приміщень № ХХ, ХХІ, 53, загальною (проектною) площею 35,8 кв.м., розташованому на ІІ поверсі гуртожитку (літ. А-5) за адресою: [ADDRESS] згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [ADDRESS] . 16.12.2020 щодо об`єкта за адресою [ADDRESS] житловий блок № 237 [PERSON] було видано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Як свідчать Акти про непроживання особи за місцем реєстрації від 02.05.2025 та 30.05.2025, які складені та підписані мешканцями кімнат [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [PERSON] за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] (нині жилий блок 237) з кінця 2021 року фактично не проживає, його речі в кімнаті відсутні. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. №19/73060-25-Вих від 11.09.2025 вбачається, що [PERSON] переткнув кордон України в напрямку «виїзд» 13.03.2020 та в зворотньому напрямку не повертався. Допитана у судовому засіданні 06.10.2025 у якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою позивача по гуртожитку, пояснила суду, що [PERSON] бачила до 2021 року декілька раз, з 2021 року жодного разу останній в гуртожитку не з`являвся. Отже, судом встановлено, що відповідач фактично не проживає у вказаному вище житловому приміщенні з березня 2020 року, участі в утриманні житла не приймає, будь-яких перешкод у проживанні ніхто не чинить, добровільно з реєстрації не знімається. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст.ст. 71, 72 ЖК України. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст. 71 цього кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Поважності причин відсутності відповідача [PERSON] в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на такі обставини, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Таким чином, аналізуючи вище викладене, оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку, що за викладених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір суд покладає на позивача, оскільки в прохальній частині позовної заяви позивач просив залишити судові витрати за ним.

Outcome: approved