Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1978 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що сімейне життя між ними розладилось, вони не можуть знайти спільної мови щодо вирішення сімейних та побутових питань, між ними відсутнє взаєморозуміння, виникають часті сварки та конфлікти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Вони проживають в різних кімнатах, він самостійно готує собі їжу, відповідачка відлучається з дому, проживає у дочки. Таке життя привело до вживання алкоголю. Відносини між ними зіпсовані остаточно, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя. Між ними втрачено почуття любові та поваги, а також всі фізичні та духовні зв`язки. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив шлюб між ними розірвати, при цьому строк для примирення не надавати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримала 17 вересня 2025 року. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , повторно виданого 08 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 29 квітня 1978 року в Олексинській сільській раді Борщівського району тернопільської області, про що складено актовий запис № 08. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині [PERSON] . Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі разом не проживають, не підтримують жодних відносин, не ведуть спільного побуту. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved