Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 49751,37 грн; пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 16088,12 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 1200 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року у справі №641/4437/20, зокрема, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 15.06.2020 року і до досягнення дитиною трьох років. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненого державним виконавцем, сума такої заборгованості станом на травень 2025 року складає 49751,37 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, вважає необхідним стягнути з останнього заборгованість по аліментам у розмірі 49751,37 грн та пеню за прострочення виплат аліментів за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 рік у розмірі 16088,12 грн. Ухвалою суду вказана позовна заява залишась без руху. В подальшому у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Зарубіна Є.В. подав відзив на позов, просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, які вже стягуються на підставі судового рішення, необґрунтовані та не передбачені діючим законодавством України. Зазначив, що суд при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнута в межах виконавчого провадження при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення про стягнення цієї заборгованості не потребує. Зазначив, що вимоги ст. 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, а отже вважав необґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів надання правничої допомоги саме адвокатом та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а отже вважав вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу необґрунтованими. Також просив поновити строк для подання відзиву. Крім того, відповідач подав клопотання про перехід до загального позовного провадження. Позивач подала відповідь на відзив, наполягала на задоволенні позову. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у позові просив відмовити. Крім того, позивачем подано додаткові пояснення. Державним виконавцем Великоцькою О.В. також подано додаткові пояснення у справі, згідно яких зазначила, що на виконанні Довжанського ВДВС у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №641/4437/20, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 18.01.2023 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.06.2020 року до досягнення віку трьох років дитиною [PERSON] , [INFO] . Крім того, на виконанні Довжанського ВДВС у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №641/4437/20, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 18.01.2023 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1006, 50 грн щомісячно, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно заяви просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи, згідно заяви просила розглядати справу без неї. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Ухвалою суду без оформлення окремого документа, із зазначенням у протоколі судового засідання від 09.09.2025 року клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву задоволено частково, продовжено строк для подання відзиву. Клопотання відповідача про перехід до загального позовного провадження представник відповідача в судовому засіданні не підтримав, тож суд залишає таке без розгляду. Частиною 1ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року у справі №641/4437/20, крім іншого, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 15.06.2020 року і до досягнення дитиною трьох років. Виконання вказаного рішення в зазначеній вище частині здійснюється в межах виконавчого провадження [NUMBER]. З розрахунку заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Великоцькою О.В., встановлено, що станом на 05.05.2025 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь позивача за період з червня 2020 року по квітень 2023 року складає 49751,37 грн. В зв`язку з простроченням зобов`язання по сплаті аліментів позивачем нараховано неустойку (пеню) за прострочене зобов`язання за період з 01.01.2021 року по 28.02.2022 року у розмірі 16 088, 12 грн. Сімейним кодексом України визначено право та способи захисту у спорах про стягнення аліментів, а також у спорах про стягнення заборгованості з аліментів. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже є два способи виконання обов`язку батьків, які проживають окремо, в утриманні дитини: за домовленістю (добровільно), або за рішенням суду. Відповідно до частин першої, третьої статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні, за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами. Стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження, при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потребує. Таким чином, стягнення заборгованості по аліментам підлягає стягненню державним виконавцем у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року, та не може бути самостійним предметом позову. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання вказаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України. Глава 15 СК України містить статтю 196 у відповідній редакції, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, згідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено права та обов`язки подружжя по утриманню. Таким чином, вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання подружжя, зокрема на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed