Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , відповідно до якої позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у «ХАІ», у розмірі 1/4 заробітку/доходу, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання у вказаному навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років, згідно із законодавством, та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що згідно рішення Київського районного суду м.Харкова з відповідача на її користь стягнуто аліменти на неповнолітнього [PERSON] [INFO] до досягнення дітьми повноліття. Станом на час подання цього позову до суду старший син [PERSON] [INFO] досяг повноліття. На даний час вона отримує половину від встановленої судом аліментів на утримання молодшого сина, тобто 1/6 частину усіх видів заробітку /доходів/відповідача. Але, даної суми аліментів явно не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей із причини того, що їх син [PERSON] , [INFO] \~навчається на денному відділенні у Вищому учбовому закладі-«ХАІ». Їх син, [PERSON] , [INFO] мешкає тільки з нею та знаходиться на її утриманні, як і молодший син. Відповідач не бажає добровільно сплачувати аліменти на свого ж сина. Відповідач має всі можливості для сплати, оскільки має вагому нерухомість, пенсію, бізнес. Інших платників у відповідача немає. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2025 справа розподілена судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 16.09.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Рябовола В.В, змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає. В обґрунтування заперечень зазначив, що права та інтереси позивачки, про захист яких вона просить, є незаконними, оскільки спрямовані на обмеження прав та свобод інших осіб - відповідача. Такий інтерес спрямований на зловживання. Бажання користуватися матеріальним благом за рахунок відповідача є незаконним, а тому, як зазначено у мотивувальній частині рішення Конституційного суду України від 1.12.2004\~р. №18-рп/2004\~(у справі №1-10/2004), не захищається ані законом, ані правом, не повинно задовольнятися. Зацікавлена особа має право звернутися до суду за захистом не будь-якого права, а виключно права, законного інтересу, що охороняється законом. Зазначає, що відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня\~2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства стягнення аліментів» обов`язок батьків та за утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Позивачка не обґрунтувала ані потреби у зв`язку з цим у неї матеріальній допомозі; ані наявність у батька можливості надавати таку допомогу, з урахуванням того, що [PERSON] пенсіонер, його пенсія в цьому році зросла з\~2511,17 грн. до\~3693,86 грн. Позивачка у судове засідання, призначене 09.10.2025, не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. 28.08.2025 до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] адвокат Рябовол В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав його необґрунтованості. Третя особа [PERSON] , у судове засідання призначене 09.10.2025 не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. 28.08.2025 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши вступне слово представника відповідача, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.01.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12.10.2011 у справі №2018/2-3910/11 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , 1981 року народження, аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2011 і до досягнення ними повноліття. Відповідно до даних, які містяться у витягу з Реєстру територіальної громади №2025/008848847 від 02.07.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних, які містяться у витягу з Реєстру територіальної громади №2025/008849199 від 02.07.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних, які містяться у витягу з Реєстру територіальної громади №2025/008857451 від 02.07.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних довідки №90 від 02.07.2025 за підписом декана факультету та фахівця деканату Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут», [PERSON] є здобувачем вищої освіти І факультету ІІ курсу денної форми здобуття освіти Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут». Зарахований до університету з 01.09.2023 наказом від 10.08.2023 №1161-Уч. Завершення навчання 30.06.2027. Відповідно даних довідки про доходи №1887 3384 9768 3823, що сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Київському об`єднаному управлінні ПФУ м.Харкова в Харківській області і отримує пенсію за віком. За період з 01.01.2025 по 31.07.2025 сума пенсії складає 20347,85 гривень. З січня по лютий 2025 розмір щомісячної пенсії складав 2511.17 грн., з березня по травень 2025 року розмір пенсії склав 2645.93 грн., з червня по липень 2025 розмір пенсії складав 3693,86 грн. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перенарахованого) податку та військового збору, [PERSON] , який зареєстрований в ГУ ДПС у Харківській області Холодногірська ДПІ (Холодногірський район м.Харкова), у 2 кварталі 2023 року нараховано доходу в сумі 116,14 гривень, заробітна плата, дата прийому на роботу 04.04.2023, дата звільнення з роботи 28.04.2023, ДП «Підприємство ДКВС України»; у 2021 році сума доходу [PERSON] склала 101120,00 гривень, назва ознаки доходу податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перенарахованого) податку та військового збору, [PERSON] , який зареєстрований в ГУ ДПС у Харківській області Харківська ДПІ, за період з січня 2024 року по липень 2025 року доходу не отримував. Даних про доходи позивачки та повнолітнього [PERSON] ,зокрема чи отримує останній стипендію чи ні, матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять докази, які б підтверджували факт проживання повнолітнього [PERSON] разом з позивачкою на час розгляду даної справи. Також, відсутня і інформація чи потребує повнолітній [PERSON] матеріальної допомоги. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття\~185\~СК\~України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою\~16\~СК\~України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання (ст. 12,81 ЦПК України). В межах розгляду даної справи судом встановлено, що зареєстроване місце проживання позивачки та її повнолітнього сина [PERSON] , є за різними адресами. Матеріали справи містять докази того, що повнолітній [PERSON] постійно проживає разом із матір`ю, яка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання, що унеможливлює стягнення аліментів на її користь. Крім цього в супереч вимог ст.12,81 ЦПК України позивачка не надала належних та допустимих доказів існування у повнолітнього [PERSON] потреб\~у матеріальній допомозі\~у зв`язку із продовженням навчання. Щодо матеріального стану відповідача [PERSON] , як платника аліментів, то судом встановлено, що він є непрацездатною особою, \~оскільки досяг\~пенсійного віку та отримує пенсію, розмір якої становить на місяць 3693,86 грн. Інших доходів в період з січня 2024 року по липень 2025 року не отримував. Даних про те, що відповідач є власником рухомого, нерухомо майна суду не надано та в ході розгляду справи не встановлено, клопотань про витребування таких доказів від позивачки не надходило. Отже, розмір доходів відповідача, який на 665,68 грн. є більшим ніж розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році, не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, суд враховує, що станом на день розгляду справи, відповідачу [PERSON] виповнилося повних 64 роки. З огляду на встановлені обставини справи суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.6\~ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. скільки суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed