Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У червні 2025 року до Подільського районного суду міста Полтави надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Виконавчий комітет Київської районної в місті Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на лікування, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] в розмірі 4493,50 грн. Позов обґрунтований тим, що позивачка з 04.08.2012 по 25.06.2019 перебувала у шлюбі з відповідачем, з листопада 2018 року спільне сімейне життя було припинене. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.06.2019 шлюб був розірваний. Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.06.2019 стягнуті з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів заробітку. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно, допускаючи заборгованість, що на даний час складає 31863,47 грн. Також, з квітня 2019 року відповідач не бере ніякої участі у вихованні доньки, жодного разу не відвідував дитячий садочок, шкільні заклади, де навчається донька. Протягом шести років ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, матеріальним забезпеченням та духовним розвитком дитини відповідач не займається, її життям не опікується і не інтересується. Водночас дитина через стан свого здоров`я потребує лікування, яке пов`язане з відповідними витратами, участі в яких відповідач також не бере. Ухилення батька від виконання батьківських обов`язків призвело до відсутності психоемоційного зв`язку між батьком і дитиною. Враховуючи викладене звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 16.06.2025 провадження у справі було відкрито, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та розпочате підготовче провадження у справі. На підставі розпорядження від 17.07.2025 № 224 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та справа передана головуючому судді Москаленко В.В. Ухвалою суду від 21.07.2025 заяву прийнято до провадження судді Москаленко В.В. та призначено повторне підготовче засідання. Ухвалою від 28.08.2025 підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до судового розгляду. Позивач, представник позивач в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позов підтримали та просили задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судових засідань, письмових заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав, про причини неявки не повідомив, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] зареєстрована разом із матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з витягу з реєстру територіальної громади №2025/006355723 від 15.05.2025 (а.с. 13). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.06.2019 стягнуті з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.06.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 15). 17.11.2022 позивачка уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 16). [PERSON] з 01.07.2021 по теперішній час проживає в гуртожитку ДНЗ «ПВМПУ», за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] . Стосунки з сусідами доброзичливі, ґрунтуються на взаємоповазі, довірі та чесності. Конфліктних ситуацій не виникало. Біологічний батько дитини [PERSON] , за весь час проживання родини в гуртожитку доньку не відвідував. Зазначене вбачається з довідок ДНЗ «ПВМПУ» №177 від 29.03.2023 та №184 від 27.03.2025 (а.с. 17). Рішенням Київської районної в місті Полтаві ради від 22.04.2025 №90 затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] (а.с. 55-57) Як вбачається з характеристик дитини [PERSON] , виданих навчальними та виховними закладами, у яких вона навчається, остання має спокійний характер, підтримує дружні стосунки, є старанною ученицею. Мати дитини приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, приймає участь у житті дитини, цікавиться її досягненнями. Біологічний батько [PERSON] , у навчальні заклади, спортивні секції не з`являється, батьківські збори не відвідує (а.с. 19, 21, 22-25, 29, 30, 31). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.10.2023 відмовлено [PERSON] у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Останній у судовому засіданні позов не визнав та пояснив що доньку любить, від неї не відмовлявся, просив надати йому шанс на виправлення ситуації. Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.07.2024 рішення залишено без змін. Доповнено резолютивну частину рішення вказівкою про попередження [PERSON] про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та змінення ставлення до виховання доньки [PERSON] (а.с.25-54). [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2025 на суму 5742,74 та станом на 31.03.2025 в розмірі 26120,73 грн., що підтверджується відповідними розрахунками Кобеляцького ВДВС у Полтавському районі Полтавської області ПСМУМЮ (м. Суми) та Другого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) (а.с. 32-34). Також, відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.07.2025 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 31863,47 грн. (а.с. 157-160). Відтак, доказів участі відповідача у житті дитини матеріали справи не містять. Висновком виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради затвердженого рішенням Київської районної у місті Полтаві ради від 12.08.2025 №187, встановлено, що відповідач не бере участі в житті доньки, не цікавиться її здоров`ям, успіхами у навчанні, не спілкується з нею, не заперечує того факту, що тривалий час. з 2019 року не спілкувався з донькою. Цим же висновком констатовано доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 152-153). Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас це право є й обов`язком. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей визначений главою 13 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України). Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Отже, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Встановлені судом обставини явно та очевидно вказують на те, що відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки щодо доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відтак, застосування крайньої міри у вигляді позбавлення батьківських прав буде співмірним заходом повному нехтуванню та абсолютному ігноруванню своїми батьківськими обов`язками відповідачем. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, суд виходить з такого. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача шляхом направлення листів засобами поштового зв`язку, із повідомленням про наявність у його доньки [PERSON] захворювань та проханнями надати матеріальну допомогу для її лікування та реабілітації (а.с. 59-68). Відповідно до листів КП «ЦПМСД №2 ПМР» від 04.04.2023 №474 та від 21.03.2025 №325 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з діагнозом хронічна мігрень без аури (21.01.2022, 28.05.2024), гіпоплазія гіпофіза, ретардація фізичного розвитку, дефіцит маси тіла, дискінетичні розлади ЖКТ. Знаходиться під наглядом та регулярно оглядається педіатром, неврологом, ендокринологом, офтальмологом. На прийом до лікарів приходить у супроводі матері, всі рекомендації спеціалістів мати виконує. Від батька дитини запитів про стан здоров`я дитини не надходило (а.с. 18, 27-28). Наявність зазначених захворювань також підтверджується консультативними висновками спеціаліста від 12.01.2021, 04.02.2021, 17.01.2022, 21.01.2022, 04.07.2022, 02.11.2022, 16.06.2023, 28.05.2024 (а.с. 70, 73, 74, 77, 80-82, 84, 87), заключенням магнітно-резонансної томографії головного мозку (а.с. 71), виписним епікризом (а.с. 75-76, 103), випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 09.05.2022 (а.с. 78, 108), а також копіями сторінок медичної карти дитини [PERSON] , що знаходяться у матеріалах справи. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення . Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Факт понесення позивачем витрат на лікування дитини у розмірі 8986,95 грн. підтверджується відповідними фіскальними чеками, а тому вимога про стягнення половини цієї суми з відповідача, а саме :4493,50 грн, відповідає закону. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 150, 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved