Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» ( далі - ТОВ «Таліон Плюс» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» ( далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладений в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором договір кредитної лінії № 573840322, згідно якого він отримав кошти в розмірі 17 000,00 грн, зі сплатою відсотків . На виконання умов договору грошові кошти були перераховані на банківську картку, яка була вказана позичальником при укладенні договору. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/6, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором кредитної лінії № 573840322. Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню коштів та сплаті відсотків за їх користування за договором кредитної лінії № 573840322 від 29 серпня 2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 42 330,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 17 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 25 330,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що позов є необгрунтованим, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. В матеріалах справи відсутні достатні докази, які б підтверджували укладення ним кредитного договору в електронній формі у відповідності до вимог ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію". Позивач не набув права вимоги , оскільки він не повідомив боржника про заміну кредитора, як передбачає ст.512 ЦК України та ст.18 Закону України " Про споживче кредитування". У паспорті кредиту зазначено реальну річну ставку 2333,95%, що в десятки разів перевищує межі розумного ризику, а тому згідно ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" такі умови є несправедливими та порушують принцип добросовісності. Також відповідач зазначив, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн не містять обгрунтування, а саме: в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі юридичних послуг, немає розрахунку цих витрат. Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. подала відповідь на відзив, де просила позов задовольнити в повному обсязі з огляду на таке. Щодо належного укладення договору зазначила, 29 серпня 2024 року відповідач добровільно уклав договір із первісним кредитором в такий спосіб. Ознайомившись з Правилами надання грошових коштів позичальник [PERSON] заповнив в особистому кабінеті заявку на отримання кредитних коштів, яка містить інформацію про його персональні дані, серед яких адреса електронної пошти, яка співпадає з тією, що вказана ним при заповнені персональних даних в Електронному Суді при поданні відзиву, номер телефону [NUMBER] , які використовувалися ним при вході в особистий кабінет при укладенні договору, а також реквізити банківської картки на яку були зараховані кредитні кошти. Вказаний електронний договір був підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Щодо належності в позивача права вимоги то усі адресовані відповідачу повідомлення від первісного кредитора та позивача надсилались йому на вказану ним у заяві на отримання кредиту електронну адресу. Щодо умов кредитного договору та паспорта споживчого кредиту, то відповідно до п.8.3. кредитного договору на момент укладення договору та отримання першого траншу за договором базова відсоткова ставка складала 1 % вдень від суми залишку кредиту, що становить 365 відсотків річних, та відповідає пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а відсотки за користування кредитом були нараховані позивачем до закінчення строку дії договору. Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то стороною позивача до позовної заяви додані належні та допустимі докази, а саме: договір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, додаткову угоду №331 від 30 грудня 2024 року до договору на надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, акт виконаних робіт та квитанцію про підтвердження оплати вартості послуг за надання правової допомоги. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін на 20 травня 2025 року о 13 год 30 хв. 09 травня 2025 року судом зареєстровано клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та витребування доказів. 15 травня 2025 року представник ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. подала клопотання про участь адвоката Колінько А.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року задоволено клопотання представника ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. про участь адвоката Колінько А.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 20 травня 2025 року відповідач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та витребування доказів. Залишено без задоволення заяву відповідача в частині розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Витребувано у ТОВ «Таліон Плюс» оригінал кредитного договору №573840322 від 29 серпня 2024 року, оригінал договору факторингу №МВ-ТП/6 від 29 жовтня 2024 року, докази повідомлення відповідача [PERSON] про зміну кредитора, детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №573840322 від 29 серпня 2024 року, здійснений первісним кредитором. 16 червня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» подало заяву про виконання ухвали суду, до якої долучило додаткові докази. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2025 року задоволено клопотання ТОВ «Таліон Плюс» про участь адвоката Колінько А.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 09 липня 2025 року представник ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. подала клопотання про витребування доказів в АТ « Універсал Банк» та залишення відзиву на позов без розгляду, оскільки він поданий до суду з пропущенням процесуального строку. 05 серпня 2025 року представник ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. подала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року задоволено клопотання представника ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. про витребування доказів. Витребувано в АТ « Універсал Банк» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , а саме: 29 серпня 2024 року на суму 17 000,00 грн. 19 серпня 2025 року на виконання ухвали суду з АТ « Універсал Банк» надійшли витребувані документи. 31 серпня 2025 року відповідач [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи. 13 жовтня 2025 року представник ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. подала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, просила позов задовольнити повністю на підставі наявних у справі доказів. 13 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи 29 серпня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 573840322 (далі - Договір), який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та підверджується такими доказами: електронним листуванням "Манівео" з позичальником щодо порядку укладення кредитного договору ; правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( для фізичних осіб - споживачів фінансових послуг ) в редакції від 29 березня 2024 року; заявкою на отримання грошових коштів на кредит від 29 серпня 2024 року, де міститься інформація про позичальника, про кредитний правочин та банківську картку; паспортом споживчого кредиту "Смарт" до договору № 573840322 від 29 серпня 2024 року; договором кредитної лінії № 573840322 від 29 серпня 2024 року ( а.с. 17,31-34, 114-127, 162-166 ). Відповідно до п. 2.1. Договору, за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальний розмір кредиту за цим Договором становить 17 000,00 грн та надається позичальнику 29 серпня 2024 року ( п. 2.2., п. 2.3. Договору). Відповідно до п. 3.1. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції. На момент укладення цого Договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п.3.2 Договору. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нараховани процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав ( п.3.2. Договору). Відповідно до п. 8.2 та п.8.3. Договору базова процентна ставка складає 1,00% в день від суми залишку кредиту, є фіксованою та не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розразунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п.11.1 Договору). 29 серпня 2024 року кошти в розмірі 17 000,00 грн були перераховані на платіжну карту № [NUMBER] , як кредит [PERSON] за договором № 573840322 від 29 серпня 2024 року, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ "ПрофітГід" ( а.с. 35 ). Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії № 573840322 за тілом кредиту - 17 000,00 грн, за відсотками за період з 29 серпня 2024 року по 29 жовтня 2024 року - 10 370,00 грн ( а.с. 133-134). 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/6, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників ( а.с. 129-131 ). Відповідно до реєстру прав вимоги та витягу із реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/6 від 29 жовтня 2024 року за боржником [PERSON] рахувалася заборгованість за тілом кредиту - 17 000,00 грн, за відсотками - 10 370,00 грн ( а.с.12, 167-172 ). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило листом на електронну адресу боржника [PERSON] про заміну кредитора на ТОВ «Таліон Плюс», що підтверджується повідомленням про відступлення права вимоги (а.с. 132 ). Також ТОВ «Таліон Плюс» повідомило листом на електронну адресу боржника про дострокове розірвання кредитного договору № 573840322 від 29 серпня 2024 року з 26 січня 2025 року та про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 50 830, 00 грн, що підтверджується повідомленням про дострокове розірвання договору ( звор. а.с. 36 ). Згідно розрахунку заборгованості, який сформований ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії № 573840322 від 29 серпня 2024 року станом на 25 січня 2025 року становить: за тілом кредиту - 17 000,00 грн, за відсотками - 25 330,00 грн, неустойка - 8 500,00 грн ( а.с. 15-16). На виконання ухвали суду про витребування доказів, листом від 18 серпня 2025 року № БТ/Е-11206, АТ "Універсал Банк " " повідомило, що платіжна картка номер [NUMBER] належить [PERSON] та з виписки по рахунку вказаної банківської карти встановлено, що 29 серпня 2024 року на карту було зараховано кошти в сумі 17 000,00 грн ( а.с. 186-187 ) . Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Зі змісту спірного кредитного договору № 573840322 від 29 серпня 2024 року вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У вказаному кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, в тому числі розмір кредиту та відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору факторингу №МВ-ТП/6 від 29 жовтня 2024 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 573840322 від 29 серпня 2024 року . Первісний кредитор повідомив боржника [PERSON] на його електронну адресу про заміну кредитора, що підтверджується повідомленням про відступлення права вимоги. Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору, отримання ним кредитних коштів, а також наявності з сторони відповідача невиконаних зобов`язань щодо повернення тіла кредиту в розмірі 17 000,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, то суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Суд враховує, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13). Позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому пунктом 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п. 3.1 Договору). Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно п. 3.3 Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3 060,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Згідно з п. 7.1. Договору сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 28 вересня 2024 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Відповідно до п. 7.2. Договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п 11.1. договору; 7.2.2. ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/ припинення дії Договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 28 вересня 2029 року ( п. 7.3. Договору). Проценти за договором сплачуються в наступному порядку: Протягом Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, врахованої відповідно до правил цього договору (п.7.4.1. Договору); Після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно ( п. 7.4.2. Договору). Згідно з п. 8.1. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника Договором не передбачено. Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою. Процентна ставка є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку ( п. 8.2. Договору). Відповідно до п. 8.3. Договору базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Судом встановлено, що кредитний договір № 573840322 укладено 29 серпня 2024 року, відсотки за користування кредитом позивачем нараховано за відсотковою ставкою 1%, тобто в межах визначених Законом України «Про споживче кредитування» . Відповідно до п. 11.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час ді Договору, діють до повного їх виконання. Отже сторонами було погоджено строк дії договору, який зазначений в п.11.1 Договору. Вищенаведене свідчить про наявність у позивача права на нарахування відсотків за кожен день користування кредитом після закінчення 30-ти денного строку дисконтного періоду кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, з умовами якого позичальник був ознайомлений. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховувалися в межах дії кредитного договору відповідно до умов кредитного договору, а тому в суду наявні правові підстави для стягнення відсотків за кредитом в розмірі 25 330,00 грн. Щодо розподілу судових витрат Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, та підтверджується платіжною інструкцією № 299 від 08 квітня 2025 року. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Так, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано суду такі документи: договір про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, додаткову угоду № 331 від 30 грудня 2024 року до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року. Зокрема, із змісту акта приймання-передачі наданих послуг встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг складає 5 000,00 грн. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21). Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: approved