Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

30 червня 2025 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 740024/3039750 від 22 квітня 2021 року у сумі 32473 гривні 20 копійок, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 21728 гривень 57 копійок та заборгованості по відсоткам 10744 гривні 63 копійки(а. с. 1-6). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 22 квітня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , укладений Договір про надання Банківських послуг № 740024/3039750. Відповідно до Заяви про надання Банківської послуги «Кредитна картка» від 22 квітня 2021 року до Договору про надання Банківських послуг № 740024/3039750 від 22 квітня 2021 року, заявник звернувся до Банку з проханням відкрити на підставі Договору та Заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: ПІБ [PERSON] ; валюта гривня; розмір кредитної лінії (Кредитний ліміт) 30000 гривень; строк 36 місяців; процентна ставка, % річних (фіксована) 34%; максимальний розмір Кредитного ліміту 50000 гривень; орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) 39,77% річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) 84104,22 гривень. 18 січня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт», укладено договір №2-2024 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором № 740024/3039750 від 22 квітня 2021 року. 12 березня 2025 року ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] , була відправлена Вимога про необхідність сплати заборгованості по кредиту протягом 30 календарних днів. В зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 09 червня 2025 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 740024/3039750 від 22 квітня 2021 року у розмірі 32473 гривні 20 копійок, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 21728 гривень 57 копійок та заборгованості по відсоткам 10744 гривні 63 копійки, яку позивач прохає стягнути з відповідачки разом із судовими витратами у сумі 2422 гривні 40 копійок. Ухвалою суду від 04 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 97), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 16513/25-вих/2/204/3541/25 від 04 липня 2025 року (а. с. 98). 20 серпня 2025 року ухвалою суду у справі було здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін до спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 08 вересня 2025 року (а. с. 104). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 143 та на звороті), не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місця, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 141), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 22 квітня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , укладений Договір про надання Банківських послуг № 740024/3039750, Відповідно до умов Договору, Правил та Заяви про надання Банківської послуги, Банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги. Згідно із п.п. 4.1.,4.2.,4.3. вказаного Договору, Банк здійснює надання кожної Банківської послуги Клієнту відповідно до Заяви про надання Банківської послуги, яка кожного разу надається Клієнтом Банку в письмовому вигляді. Клієнт набуває права подавати Заяву про надання Банківської послуги лише після настання обставин, визначених Договором як попередні умови, якщо інше не буде письмово погоджене Сторонами. Після отримання Банком Заяви про надання Банківської послуги. Банк розглядає її і, якщо Банк погодився її виконати, вона має бути виконана згідно з умовами, зазначеними в такій Заяві про надання Банківської послуги. Якщо Банк не погоджується з умовами, викладеними у Заяві про надання Банківської послуги, він не приймає таку Заяву про надання Банківської послуги до виконання. 22 квітня 2021 року [PERSON] заповнила Заяву про надання Банківської послуги «Кредитна картка» до Договору про надання Банківських послуг № 740024/3039750 від 22 квітня 2021 року, якою звернулася до Банку з проханням відкрити на підставі Договору та Заяви поточний (картковий) рахунок та видати їй кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: валюта рахунку гривня; строк договору безстроково; розмір кредитної лінії (Кредитний ліміт) 30000 гривень; строк 36 місяців; процентна ставка, % річних (фіксована) 34%; максимальний розмір Кредитного ліміту 50000 гривень; орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) 39,77% річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту) 84104,22 гривень. Відповідачка підписала вищевказану Заяву власноручним підписом, та вказала, що є власницею рахунку [NUMBER] (а. с. 22 та на звороті). 22 квітня 2021 року [PERSON] підписала розписку власноручним підписом про отримання платіжної картки у непошкодженому стані № [NUMBER] (а. с. 24). Також, відповідачкою було підписано 22 квітня 2021 року Паспорт споживчого кредиту, в якому сторони погодили основні умови кредитування з урахування побажань споживача, порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію (а. с. 25-26). 18 січня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт», укладено договір №2-2024 про відступлення прав вимог, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1. Договору, право вимоги переходять від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги за зразком, наведений в Додатку № 1 до Договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться у Додатку № 4 до цього Договору та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 22 січня 2024 року ТОВ «Глобал Спліт» перерахувало на рахунок АТ «Креді Агріколь Банк» оплату по Договору №2-2024 про відступлення прав вимог від 15 січня 2024 року (а. с. 47), що підтверджується платіжною інструкцією № 190 від 22 січня 2024 року та довідкою АТ «Креді Агріколь Банк» № 12324/237 від 23 січня 2024 року (а. с. 45). В листі на уточнення платежу ТОВ «Глобал Спліт» від 22 січня 2024 року яке направлено на адресу АТ «Ощадбанк», ТОВ «Глобал Спліт» прохає вважати вірний призначення платежу: «Оплата по договору про відступлення права вимоги №2-2024 від 18 січня 2024 року без ПДВ» (а. с. 46). Як убачається з Реєстру прав вимоги № 1 від 19 січня 2023 року (а. с. 83-89), ТОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №740024/3039750 (1407085) від 22 квітня 2021 року у сумі 32473 гривні 20 копійок. Відповідно до Додаткової угоди від 22 січня 2024 року до Реєстру прав вимоги № 1, що є Додатком до Договору №2-2024 про відступлення прав вимог від 18 січня 2024 року, ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» домовились внести зміни до Реєстру прав вимоги № 1, а саме: виправити опечатку в реквізиті дати підписання уповноваженими представниками Сторін Реєстру прав вимоги № 1, що є Додатком № 1 до ДОГОВОРУ, виправити та вважати датою підписання: «19» січня 2024 року. Акт приймання-передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів станом на 19 січня 2024 року до Реєстру прав вимог № 1 від 19 січня 2024 року до Договору про відступлення права вимоги № 2-2024 від 18 січня 2024 року, підписаний сторонами 19 січня 2024 року (а. с. 44). Згідно із Випискою по рахунку [NUMBER] приватного клієнта [PERSON] за період 22 квітня 2021 року по 19 січня 2024 року, відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала часткові погашення за кредитним договором (а. с. 28-37). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за Кредитним договором №740024/3039750 (1407085) від 22 квітня 2021 року, станом на 09 червня 2025 року за відповідачкою перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 32473 гривні 20 копійок, яка складається із заборгованості по тілу позики 21728 гривень 57 копійок, заборгованості по відсоткам 10744 гривні 63 копійки (а. с. 19). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Так, приписами статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження переходу права первісного кредитора за кредитним договором №740024/3039750 від 22 квітня 2021 року позивачем надано суду Договір про відступлення прав вимоги № 2-2024 від 18 січня 2024 року, Реєстр прав вимоги № 1 від 19 січня 2024 року та Платіжну інструкцію № 190 від 22 січня 2024 року, що підтверджують перехід прав вимоги до позивача. Як вже судом встановлено, позивач ТОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за договором №740024/3039750 від 22 квітня 2021 року у сумі 32473 гривні 20 копійок, яка складається із заборгованості по тілу позики 21728 гривень 57 копійок та заборгованості по відсоткам 10744 гривні 63 копійки, відповідно до переданого позивачу Реєстру прав вимоги № 1 від 19 січня 2024 року та Розрахунку заборгованості. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором про відступлення прав вимоги є позивач, виконала всі передбачені договором умови щодо надання відповідачці кредитних коштів, а остання, за укладеним договором вказані грошові кошти отримала, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконала, суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №740024/3039750 від 22 квітня 2021 року у сумі 32473 гривні 20 копійок, яка складається із заборгованості по тілу позики 21728 гривень 57 копійок та заборгованості по відсоткам 10744 гривні 63 копійки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рішення у справi i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Нормами статті 19 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №740024/3039750 від 22 квітня 2021 року у сумі 32473 гривні 20 копійок, яка складається із заборгованості по тілу позики 21728 гривень 57 копійок та заборгованості по відсоткам 10744 гривні 63 копійки. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved