Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22185 гривень 68 копійок та витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 443990-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 30.01.2022 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 443990-КС-002 про надання кредиту, відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою. Також з метою укладення договору ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2508, на номер телефону [NUMBER] , (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який відповідачем було введено/відправлено. Відповідачем договір № 443990-КС-002 про надання кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та на умовах визначених у договорі. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,0839892 відсотків за кожен день користування кредитом. Позивач зазначав, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №443990-КС-002 [PERSON] на виконання умов договору здійснив часткову оплату по договору на загальну суму 1670,00 гривень. У боржника станом на 08 серпня 2025 року утворилась заборгованість за договором №443990-КС-002 про надання кредиту в розмірі 22185,68 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 8000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 13354,88 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 830,80 гривень. Зазначають, що товариство не нараховувало жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору, тому просить стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу кредиту, процентам та комісії за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору та норм чинного законодавства. [PERSON] , через веб-сайт кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та через інформаційно-телекомунікаційну систему подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №443990-КС-002 про надання кредиту від 30.01. 2022 року у розмірі 22185,68 гривень та сплачений судовий збір 2 422,40 гривень. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень, хоча [PERSON] був повідомлений належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін шляхом направлення йому за місцем реєстрації ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, отримане ним 11.09.2025 року. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 30.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 443990-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] , через веб-сайт кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. ТОВ «Бізнес Позика» 30.01.2022 року направлено [PERSON] у, пропозицію (оферту) укласти Договір № 443990-КС-002 про надання кредиту (а.с.25-26). 30 січня 2022 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 443990-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.27-28). Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] у, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2508, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. 30 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика та [PERSON] ем було укладено Договір № 443990-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.23-24). Відповідно до п. 1 кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надала позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що строк кредиту - 24 тижні, процентна ставка: в день 1,08398920, фіксована, комісія за надання кредиту 1200,00 гривень, термін дії договору 17.07.2022 року, орієнтовна загальна вартість кредиту 20040,00 гривень, орієнтовна реальна річна процента ставка 7407,48 процентів. Відповідно до п 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п. 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), на виконання умов кредитного договору №443990-КС-002 від 30.01.2022 року, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (а.с.31). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №443990-КС-002 від 30.01.2022 року про надання кредиту належним чином не виконав, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №443990-КС-002 від 30.01.2022 року позичальника [PERSON] , чим порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №443990-КС-002 від 30.01.2022 року відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, тому станом на 08.08.2025 року утворилася заборгованість на загальну суму 22185,68 гривень (а.с.12-19). Як вбачається із надано товариством розрахунку, заборгованість відповідача була нарахована за не сплачене тіло кредиту та відсотки за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору, а також несплаченої суми комісії за надання кредиту, яка передбачена умовами договору. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у останнього станом на 08 серпня 2025 року утворилась заборгованість за Договором № 443990-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 22185,68 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 8000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах 13354,88 гривень; суми прострочених платежів за комісією 830,80 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України) Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом пере направлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зі змісту договору № 443990-КС-002 про надання кредиту від 30.01.2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки кредитний договір укладений на сайті позикодавця та підписаний [PERSON] , його одноразовим ідентифікатором G-2508, без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором та без здійснення входу на сайті товариства, такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Договір містить податковий номер [PERSON] адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, номер телефону. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору № 443990-КС-002 про надання кредиту від 30.01.2022 року та отримання [PERSON] коштів на загальну суму 8 000 гривень. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору встановлений строк користування кредитними коштами - 24 тижні; фіксована процентна ставка в день - 1,08398920%, термін дії договору - до 17 липня 2022 року. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Таким чином за умовами договору № 443990-КС-002 про надання кредиту від 30 січня 2022 року сторони погодили строк кредитування 24 тижні, тобто з 30 січня 2022 року по 17 липня 2022 року. Обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів по процентах на загальну суму 13354,88 гривень, які нараховані в межах дії кредитного договору. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам також є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення прострочених платежів за комісією в сумі 830,80 гривень то такі також є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки як вбачається із умов кредитного договору та правил надання споживчих кредитів встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування одноразової комісії за надання кредиту та яку включено до суми нарахувань по комісії до графіку платежів, що в свою чергу також не суперечать нормам чинного законодавства. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про повне погашення заборгованості у добровільному порядку. Матеріали справи не містять доказів щодо звернення відповідача із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії. Крім того, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що такий не суперечить умовам кредитного договору та Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та стягнення з відповідача заборгованості у повному обсязі. Щодо судових витрат. Згідно платіжної інструкції № 11643 від 19 серпня 2025 року при пред`явленні позову до суду через систему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved