Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвокат Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 77405,97 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Вимоги мотивує тим, що 06.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4626662 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надав клієнту грошові кошти у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . 31.03.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №31/03/2025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав частково та загальний розмір заборгованості становить 77405,99 грн., з яких: 14929,19 грн. заборгованість з тіла кредиту; 55534,64 грн. заборгованість за процентами, які нараховані первісним кредитором, 6942,14 грн. нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 31 календарний день. Позивач посилається на те, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23.06.2020 року у справі №536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Позивач просив в порядку ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з відповідача на користь позивача. Позивач також зазначив, що при подачі позову ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 06.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4626662 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до п.1.2 якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 15000 грн., строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору (далі Графік платежів). Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту. Згідно п.1.6 договору орієнтовна загальна вартість на дату укладення договору складають за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 96000,00 грн. П.2.1 договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта, за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.2.2 договору сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 06.05.2024 року або 07.05.2024 року. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек», з якої слідує, що 06.05.2024 року на картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «Лінеура Україна» перераховано кошти в сумі 15000,00 грн. (а.с. 80). 31.03.2025 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (Фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) укладено договір факторингу №31/03/2025, згідно умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 року фактор та клієнт уклали даний акт про те, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3048, після чого з урахуванням умов договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. З Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 року слідує, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №4626662. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 218. З розрахунку заборгованості за кредитом по кредитному договору №4626662 від 06.05.2024 року, складеного ТОВ «Лінеура Україна», слідує, що [PERSON] частково здійснював погашення заборгованості, а саме сплатив 11760,68 грн., та станом 31.03.2025 року має заборгованість в сумі 70463,83 грн., яка складається з: 14929,19 грн. заборгованість за кредитом; 55534,64 грн. заборгованість по відсотках на дату продажу. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом по кредитному договору №4626662 від 06.05.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нараховано проценти за користування [PERSON] грошовими коштами за 31 календарний день з 01.04.2025 року по 01.05.2025 року в сумі 6942,14 грн. Згідно зі\~статтею 512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст.639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору ним не сплачувалися, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 77405,97 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних втрат, а тому суд приходить до висновку, що вимога про нараховування органом, що здійснюватиме примусове виконання рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3% річних, не підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним при подачі позову судового збору. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В матеріалах справи наявні договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, заявка №10429 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року; ордер на надання правничої допомоги від 22.09.2025 року; рахунок на оплату із зазначенням видів робіт (наданих послуг), вартість яких становить 10000 грн.; акт №10429 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, з якого слідує, що вартість наданих послуг становить 10000 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10. Відповідач в судове засідання не з`явився та не клопотав про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи (надані послуги), суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial