Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У травні 2025 року заявник [PERSON] звернувся до суду зі заявою, у якій просить оголосити його батька [PERSON] , [INFO] , померлим. В обґрунтування поданої заяви вказує, що батько [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації, наказом командира військової частини [NUMBER] та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . З 21.06.2022 зведена рота військової частини [NUMBER] , в якій перебував [PERSON] виконувала бойове завдання в зоні бойових дій на околицях міст Бахмут та Соледар (Донецька область). 27.10.2022 заявник отримав сповіщення, що старший солдат [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання [INFO] , де отримав поранення несумісне з життям під час ворожого обстрілу, перебуваючи на позиції. З наявного службового розслідування з`ясовано, що він вважається зниклим безвісті. Оголошення [PERSON] померлим є необхідним для реалізації права на отримання виплат, передбачених законодавством. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2025 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. Надали до суду заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник заінтересованої особи - Міністерства особи України у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. Надали до суду письмові пояснення, в яких заперечують проти задоволення заявлених вимог посилаючись на те, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. Також зазначили, що в акті службового розслідування є тільки пояснення свідків про те, що нібито військовослужбовець зник безвісти під час виконання бойового завдання. Тобто, юридичний факт смерті військовослужбовця не встановлений, оскільки немає можливостей його здійснити встановленим порядком. Також, відсутнє підтвердження, що свідки мають спеціальні знання та можуть констатувати смерть фізичної особи та її причини. В акті службового розслідування та інших доданих документах зазначено, що військовослужбовця вважати зниклим безвісти. Інших матеріалів, які б могли підтвердити смерть військовослужбовця до матеріалів справи не додано. Представник заінтересованої особи - Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Надали до суду заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі у відповідності до вимог чинного законодавства. Вислухавши позицію представника заявника, дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Києві, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки військової частини [NUMBER] Міноборони України від 22.03.2022, єфрейтор [PERSON] відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.02.2022 № 20 призваний на військову службу під час мобілізації, у воєнний період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] (а.с. 10). Зі сповіщення сім`ї № 107 від 27.10.2022 [PERSON] сповістили, що її чоловік - старший солдат [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання [INFO] о 14.00 год між Бахмутом і Соледаром (Донецької області), де отримав поранення несумісне з життям під час ворожого обстрілу, перебуваючи на позиції, визначеній бойовим завданням (а.с. 13). Як вбачається зі сповіщення № 11 від 14.11.2022, старший стрілець 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти [NUMBER] окремого батальйону [NUMBER] окремої бригади ТрО, старший солдат [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу 25.02.2022, під час ворожого артобстрілу, перебуваючи на позиції, визначеній бойовим завданням, між Бахмутом і Соледаром (Донецька область) отримав поранення не сумісне з життям, внаслідок чого загинув [INFO] о 14.00 год. Тіло військовослужбовця евакуювати не вдалося через постійний ворожий обстріл і зайняттям позицій ворогом. Солдата [PERSON] вважати зниклим безвісти (а.с. 14). Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] № 16 від 06.12.2022 про результати службового розслідування, старшого солдата [PERSON] , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] вважати безвісті зниклим [INFO] під час зіткнення з ворогом на Бахмутському напрямку, у зв`язку із воєнними діями пов`язаними із захистом Батьківщини. По факту з`ясування обставин зникнення безвісті солдата [PERSON] проведено службове розслідування. Згідно Акту № 28 службового розслідування командира військової частини [NUMBER] , [INFO] близько 14.00 год загинув під час виконання бойового завдання між м. Бахмут і Соледар (Донецька область) старший солдат [PERSON] . Тіло загиблого евакуювати не було можливості у зв`язку з тим, що було частково засипане землею і потрібно було проводити розкопувальні роботи, які б зайняли певний час (працювала ворожа артилерія та снайпери). З 24.10.2022 по 05.11.2022 було здійснено ряд спроб евакуації тіла загиблого, але оскільки ворог підійшов ще ближче та не припиняв артобстріли позицій 2 зведеної роти, досягти у спіху не вдалося (а.с.16-24). З витягу з ЄРДР слідує, що за зверненням [PERSON] про те, що що його брат [PERSON] військовослужбовець перебував у Донецькій області між н.п. Соледар та Бахмут та з [INFO] не виходить на зв`язок, відкрито кримінальне провадження, яке внесене 21.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022100050002762 з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 25). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина 3 ст. 46 ЦК України). Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у цих справах громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісти за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення громадянина померлим. Отже, суд дійшов висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, вважати, що [PERSON] , як військовослужбовець загинув під час виконання військового обов`язку із захисту держави України з вірогідною датою смерті [INFO] . За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. З тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України можна дійти висновку про те, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 490/342/17), яка відповідно до положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосовується судом до спірних правовідносин. У цій постанові суд наводить тлумачення правової норми, визначеної у ч. 2 ст. 46 ЦК України. Шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, належить рахувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Тобто, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня закінчення воєнних дій (синонім бойових дій), а не воєнного стану. Згідно з актом службового розслідування, під час виконання бойового завдання [INFO] загинув [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях між м. Бахмутом та Соледар (Донецька обл), під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Воєнні дії тривають і до нині. У зв`язку з тим, що тіло загиблого не евакуйоване з полю бою, надано правовий статус - зниклий безвісті. Положеннями п. 3 ч. 2 та ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постановах від 26.04.2023 в справі № 337/3725/22, та від 29.03.2023 в справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. При цьому Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Докази, які долучені до матеріалів справи про оголошення фізичної особи померлою не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання [INFO] між м. Бахмут та Соледар (Донецька область). З моменту події [INFO] до моменту звернення до суду з поданою заявою минуло понад шість місяців. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Заявник має особисту, в тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу його батька [PERSON] , якого просить оголосити померлим. Оголошення батька померлим заявнику необхідне для оформлення своїх соціальних прав. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. Заявник просить оголосити померлим [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 490/6057/19-ц, в якому зазначено, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26.02.2024 у справі № 686/9938/23 зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Відтак йдеться про право суду оголосити особу померлою після спливу шести місяців з дати відповідної події, яка загрожувала смертю. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у цьому випадку є рішення суду про оголошення особи померлою. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved