Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом про стягнення з відповідачки пені (неустойки) за несвоєчастну сплату аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 31 серпня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з позивачем. На даний час діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. 13.03.2023 відповідачка покинула територію України та виїхала до Німеччини. 21.05.2024 [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно спільних дітей сторін. Відповідно до судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області №459/1088/23 від 04.04.2023 відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.03.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 25.04.2023 державним виконавцем Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного межрегіонального управліня міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Внаслідок невиконання відповідачкою судового наказу утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 25.04.2023 по 31.05.2025 в розмірі 110888,75 грн, яка відповідачкою не сплачується. Відтак, посилаючись на ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідачки пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 110888,75 гривень. Ухвалою від 12.06.2025 судом було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судовий розгляд, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідачки. У судове засідання, яке відбулося 09.10.2025 сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій також просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судові засідання не з`являлася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №1470928 від 12.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 32). Також відповідачка викликалася шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачкою не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідачка є повідомленою про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 16 жовтня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 9 жовтня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 16 жовтня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.08.2023 шлюб між сторонами було розірвано. Також даним рішення визначено місце\~проживання дітей:\~ [PERSON] [INFO] \~та [PERSON] \~ [INFO] \~з позивачем (а. с. 7 9). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а. с. 10, 12). Рішенням Шептицького міського суду Львівської області від 21.05.2024 відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] (а. с. 17 -18). Судовим наказом Шептицького міського суду Львівської області від 04.04.2023, постановлений у справі №459/1088/23 відповідачку зобов`язано до сплати аліментів на користь позивача на утримання дітей\~у розмірі\~1/3\~частини доходу\~платника аліментів\~щомісячно,\~але не\~менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~в місяць,\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи з\~31.03.2023\~року і\~до досягнення\~найстаршою дитиною\~повноліття (а. с. 21). На підставі вищевказаного судового наказу державним виконавцем Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 71653399, що підтверджується постановою від 25.04.2023 (а. с. 22). Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 05.06.2025 у виконавчому провадженні ВП №71653399 за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 110888,74 грн., що виникла за період з березня 2023 року по травень 2025 року (а. с. 23 -25). Постановою старшого державного виконавця Стельмаха А. від 26.11. 2024 на боржника [PERSON] було накладено штраф (а. с. 26), постановою старшого державного виконавця Тимчука І. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника (а. с.73 -74). Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним кодексом України. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок,\~що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій\~статті 155 СК України, відповідно до якої невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі\~ст. 194 СК України\~заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1\~ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, наявність обов`язку відповідача по сплаті аліментів свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць\~\~та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Відповідно до наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 31.03.2023 по 31.05.2025 сума пені за 793 дні прострочення становить 879347,79 гривень. Проте, як вже зазначалося вище, згідно з ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів, які і просить стягнути позивач. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1\~статті 196 СК\~слід враховувати, що якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (правова позиції Верховного Суду у постанові від 19.01.2022 року у справі № 711/679/21). Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку від 05.06.2025 (у сумі 110888,74 грн). Відтак, враховуючи те, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дітей, беручи до уваги те, що сума неустойки (пені) у розмірі 110888,74 грн, яку просить позивач стягнути з відповідача, не перевищує суму заборгованості, яка складає у сумі 110888,74 грн, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 31.03.2023 по 31.05.2025 у сумі 110888,74 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.\~ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах, зокрема, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відтак, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору під час подання позову до суду, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved