Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Звернувшись до суду з цим позовом до відповідача, представником позивача, адвокатом Багмет М.О., зазначено, що з 13.07.2013 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 05.11.2024 року був розірваний рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. За час перебування у шлюбі, у 2016 році, сторони придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,1 кв.м. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на ім`я відповідача. 31.05.2016 року на ім`я відповідача була придбана земельна ділянка з кадастровим номером 1221455800:01:094:0064, загальною площею 0,06 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Представником позивача зазначено, що в подальшому відповідачем було запропоновано продати вищевказану квартиру з метою придбання іншої квартири, на що позивач надала свою згоду. Грошові кошти за продану квартиру були передані відповідачеві, покупку іншої нерухомості здійснено не було; грошові кошти залишилися у відповідача. Після припинення шлюбних відносин сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, зокрема грошових коштів, що залишилися від продажу квартири, та земельної ділянки. Тому представник позивача просила визнати земельну ділянку 259, кадастровий номер 1221455800:01:094:0064, загальною площею 0,06 га, розташовану за адресою: Дніпровський район Дніпропетровської області, селищна рада Ювілейна, садівниче товариство «Дніпровець» спільною сумісною власністю сторін; здійснити поділ вказаної земельної ділянки, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що була продана під час перебування сторін у шлюбі, в сумі 370 800,00 грн., уточнивши вимоги в частині розміру компенсації під час розгляду справи. Представник відповідача, адвокат Мазур О.А., позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що дійсно під час перебування у шлюбі сторони придбали земельну ділянку 259, кадастровий номер 1221455800:01:094:0064, загальною площею 0,06 га, розташовану за адресою: Дніпровський район Дніпропетровської області, селищна рада Ювілейна, садівниче товариство «Дніпровець». Договір купівлі-продажу був оформлений на ім`я [PERSON] . Тому останній не заперечує, що позивачці належить 1/2 частина земельної ділянки та не заперечує щоб за нею було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки. Представником відповідача також зазначено, що в період спільного життя сторони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був оформлений на ім`я відповідача. Вказана квартира була відчужена 15.01.2022 року гр.. [PERSON] за 741 600 грн. Шлюб між сторонами був розірваний 05.11.2024 року, тобто через два з половиною роки після відчуження квартири. Стороною відповідача надані докази того, що після відчуження квартири грошові кошти від її продажу були зараховані через касу банку на картковий рахунок [PERSON] . З карткового рахунку останнього були зараховані на картковий рахунок [PERSON] шляхом SWIFT- переказу 16\~000 доларів США. До серпня 2023 року сторони проживали разом і грошові кошти перебували у їх сімейному бюджеті. Тому у позивачки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача будь-якої частини вартості відчуженої квартири. Представник відповідача не заперечувала проти часткового задоволення позову позивачки і визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки 259, кадастровий номер 1221455800:01:094:0064, загальною площею 0,06 га, розташованої за адресою: Дніпровський район Дніпропетровської області, селищна рада Ювілейна, садівниче товариство «Дніпровець». Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] з огляду на таке. Судом встановлено, що з 13.07.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська 05.11.2024 року. В період перебування сторін у шлюбних відносинах, 24.06.2016 року, на ім`я [PERSON] придбана квартира [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солощенко Ю.В. 31.05.2016 року ні ім`я [PERSON] була придбана земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 1221455800:01:094:0064, загальною площею 0,06 га, розташована за адресою: Дніпровський район Дніпропетровської області, селищна рада Ювілейна, садівниче товариство «Дніпровець», для ведення садівництва. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М. Встановлено, що 15.01.2022 року квартира [ADDRESS] була відчужена за договором купівлі-продажу гр. [PERSON] . Відповідно до вказаного договору продаж квартири було здійснено за 741\~601,00 грн. З виписки по картковому рахунку [PERSON] в АТ «Акцент Банк» вбачається, що 18.01.2022 року, тобто через три дні після відчуження вищевказаної квартири, на картковий рахунок [PERSON] шляхом SWIFT - переказу відправлено 16\~000,00 доларів США. Представником відповідача зазначено, що перераховані позивачці грошові кошти є більшою частиною, отриманих від продажу квартири грошових коштів. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення закріпленні в ч.3 ст. 368 ЦК України. Статтею 63 СК України визначено, що дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені вимоги закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 1221455800:01:094:0064, загальною площею 0,06 га, розташована за адресою: Дніпровський район Дніпропетровської області, селищна рада Ювілейна, садівниче товариство «Дніпровець», для ведення садівництва, є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбана на ім`я відповідача під час перебування у шлюбі, тому за позивачем і відповідачем в порядку поділу майна слід визнати право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки за кожним, задовольнивши позовні вимоги [PERSON] в цій частині позову. Позовні вимоги щодо визнання вказаної земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності є зайвими, оскільки правовий режим майна, набутого під час перебування у шлюбі, встановлено нормами сімейного законодавства, тому, за відсутності заперечень з боку іншої сторони, визнання спільним сумісним майном в судовому порядку не потребується. У зв`язку з цим суд відмовляє позивачеві в цій частині позову. Суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації 1/2 частини вартості квартири [ADDRESS] , котра була придбана сторонами під час перебування у шлюбі на ім`я відповідача і відчужена 15.01.2022 року. Судом встановлено, що 18.01.2022 року, тобто через три дні після відчуження вищевказаної квартири, на картковий рахунок [PERSON] шляхом SWIFT- переказу відповідачем відправлено 16\~000,00 доларів США, що становить більш ніж половину від вартості проданої квартири за курсом долара на час продажу. У зв`язку із зазначеним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині позову необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Слід зазначити, що суд критично ставиться і не приймає до уваги додані позивачем до матеріалів справи заяви [PERSON] , [PERSON] , котрі містять повідомлення про те, що [PERSON] після продажу квартири не надавав позивачці грошові кошти. Відповідно до положень частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5 ст. 81 ЦПК). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом ( ч.1 ст. 78 ЦПК України). Як вбачається, дані про осіб громадян [PERSON] , [PERSON] встановлено у відповідності до вимог законодавства не було; останні не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів; [PERSON] у поясненнях повідомляла про обставини зі слів позивачки [PERSON] . У зв`язку із зазначеним, суд вважає свідчення, надані вказаними особами не належними доказами і не приймає їх до уваги. Водночас переказ коштів від [PERSON] на ім`я позивачци після продажу квартири підтверджено випискою по картковому рахунку відповідача. В той час як позивачка не надала пояснень щодо природи перерахованих їй грошових коштів від відповідача в сумі 16\~000,00 доларів США 18.01.2022 року. У зв`язку цим суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS] і відмовляє у задоволені позову в цій частині. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial