Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

11.07.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради в якій просив: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини після її смерті, померлої [INFO] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В процесі розгляду справи позивач [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку з чим ухвалою суду від 24 вересня 2024 року провадження по справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача. У подальшому, ухвалою суду від 03 квітня 2025 року до участі у розгляді справи було залучено правонаступника позивача - [PERSON] . [PERSON] 24 квітня 2025 року уточнив позовні вимоги та просив: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , з 1971 року по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини після її смерті, померлої [INFO] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого за заповітом була [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ і помер [INFO] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ і помер [INFO] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав і помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що його двоюрідний брат [PERSON] , [INFO] з батьками приватизував квартиру [ADDRESS] . Крім того, батькові [PERSON] - [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, площею 0,0790 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:01:695:0325. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини вищевказаної квартири, яку мати [PERSON] - [PERSON] , фактично прийняла, але не оформила, та земельної ділянки, яку вона оформила і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом та державний акт. За життя [PERSON] склала на ім`я [PERSON] заповіт, за яким заповідала все належне їй майно своєму синові - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини квартири [ADDRESS] , та вищевказаної земельної ділянки, які [PERSON] фактично прийняв, але не встиг оформити свої спадкові права, Після смерті батьків [PERSON] мешкав в цій же квартирі, хоча [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою. У зв`язку з тим, що йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса від 26.06.2024 року він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Проте, не доживши до рішення суду, [PERSON] помер. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповідав [PERSON] . Позивач вчасно - в межах 6-місячного строку, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтва про право на спадщину на майно, яке зміг отримати без судового рішення. Однак, 18.04.2025 року постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва на частину майна. У зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Допитана в судовому засіданні 07 серпня 2025 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона разом з [PERSON] та її родиною були сусідами ще з 1969 року. Родина [PERSON] проживала там з початку 1970 років, а саме [PERSON] це батько [PERSON] , [PERSON] це матір [PERSON] , і сам [PERSON] . У [PERSON] своєї родини не було, він був самотнім все життя. Спочатку помер батько, коли саме вона не пам`ятає. Потім 2-3 роки тому померла матір [PERSON] . На час смерті з нею проживав лише її син, [PERSON] , який займався похованням матері. Допитана в судовому засіданні 17 вересня 2025 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вони з родиною [PERSON] сусіди. Їхня родина складалася з трьох осіб: батько [PERSON] , матір - [PERSON] , та їхній син [PERSON] . Вони сусіди по під`їзду. З початку 2000-х років вони почали спілкуватися та товаришувати родинами. Їхні матері дружили, а вона спілкувалася з [PERSON] , який був приблизно її однолітком. Першим помер батько [PERSON] . На час його смерті разом з ним проживали його дружина [PERSON] , та його син [PERSON] . Потім померла матір [PERSON] , [PERSON] . Її похованням займався [PERSON] , який на час смерті проживав разом з нею. У минулому році помер [PERSON] , його похованням займалися родичі, а саме позивач по справі [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 серпня 1956 року бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 1543. Батько [PERSON] , матір [PERSON] (т. 1, а.с. 6). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1996 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної власності належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво було видано на підставі розпорядження № 329-96 від 01 квітня 1996 року (т. 1, а.с. 7). Згідно реєстраційного напису право власності на вказану квартиру було зареєстровано Дніпропетровським БТІ у реєстрову книгу № 25п-19 (т. 1, зв.бік а.с. 7). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН 021937 виданому 27 листопада 1997 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: місто Дніпро садівниче товариство «Рябина», ділянка № [NUMBER] , для ведення садівництва (т. 1, а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1840 (т. 1, а.с. 9). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 22 січня 2002 року [PERSON] залишив заповіт на ім`я своєї дружини, [PERSON] , який було посвідчено державним нотаріусом Третьої ДДНК Хилько Л.А. та зареєстровано у реєстрі за № 2-35 (т. 1, а.с. 101). 08 квітня 2009 року [PERSON] подав до Третьої ДДНК заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його батька, [PERSON] , який помер [INFO] (т. 1, а.с. 96), у зв`язку з чим Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 324/2009, копія якої міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 95-113). В той же день, 08 квітня 2009 року, [PERSON] подала до Третьої ДДНК заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (т. 1, зв. бік а.с. 96). Однак, 09 червня 2009 року [PERSON] подала до Третьої ДДНК заяву про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини, яку вона подала раніше (08 квітня 2009 року), та одночасно заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] (т. 1, а.с. 99). Відповідно до довідки виданої КЖЕП «Південне» від 17.03.2009 року судом встановлено, що [PERSON] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб немає (т. 1, зв. бік а.с. 100). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У частині 1 статті 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 10 вересня 2009 року [PERSON] звернулась до\~Третьої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори з\~заявою, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що залишилась після смерті її чоловіка, [PERSON] (т. 1, зв. бік а.с. 99). 10 вересня 2009 року Державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер № 4-2629, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] , спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з: земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0790 га, для ведення садівництва, що знаходиться на території АНД району м. Дніпропетровська, с/т Рябина (т. 1, а.с. 110). Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , належну йому земельну ділянку [ADDRESS] , успадкувала його дружина [PERSON] . Крім того, належну [PERSON] 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] як дружина спадкодавця також успадкувала, яка була призначена спадкоємицею за заповітом, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак свої спадкові права на зазначену квартиру не оформила, оскільки не отримувала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин, незважаючи на те, що за життя [PERSON] так і не оформила право власності на частину спадкового майна після смерті свого чоловіка [PERSON] , а саме на 1/3 частину квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] , однак\~вказана спадщина\~фактично була\~прийнята та\~належала їй з часу відкриття спадщини, тобто з [INFO] (час смерті [PERSON] ). У подальшому, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом по смерть серії [NUMBER] виданим 06 лютого 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 320 (т. 1, а.с. 88). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: - на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] ; - на 1/3 частину цієї ж квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1996 року; - на земельну ділянку площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . 21\~червня 2024\~року [PERSON] \~подав приватному\~нотаріусу ДМНО\~Римській А.В.\~заяву про\~прийняття спадщини,\~що залишилася\~після смерті\~його матері,\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] (т.\~1,\~а.с.\~81),\~у зв`язку\~з чим\~Приватним нотаріусом\~ДМНО Римською\~А.В. було заведено спадкову справу № 42/2024, копія якої міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 80-104). За життя, 24 листопада 2014 року [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким усе належне їй майно заповідала своєму синові [PERSON] . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Меньшиковою К.О. та зареєстровано у реєстрі за № 1752 (т. 1, а.с. 95). На час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-8596 від 26 червня 2024 року (т. 1, а.с. 82). У вказаній відповіді також зазначено, що інші зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] відсутні. В свою чергу судом встановлено, що [PERSON] , з 02 лютого 1981 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у його паспорті серії [NUMBER] (т. 1, а.с. 83). У подальшому, постановою приватного нотаріуса ДМНО Римської А.В. від 26 червня 2024 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні докази прийняття спадщини у встановлений законом строк (т. 1, а.с. 83). У зв`язку з викладеним позивач, з метою захисту своїх спадкових прав, звернувся до суду з даною позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин суд зазначає, що первісний позивач [PERSON] , за умови прийняття спадщини після смерті матері або шляхом подання відповідної заяви, або шляхом сумісного проживання з матір`ю на день її смерті, мав право на спадкування і її частини спадкового майна, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що він хоча і був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично на день смерті своєї матері постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті рідної матері. Так, згідно з Актом від 26 червня 2024 року, складеним [PERSON] (яка проживає за адресою [ADDRESS] ), та [PERSON] (яка проживає за адресою [ADDRESS] ), [PERSON] з 1971 року проживав у квартирі [ADDRESS] , разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька залишилися проживати [PERSON] та [PERSON] . А після смерті [INFO] [PERSON] . [PERSON] проживає у квартирі один (т. 1, а.с. 16). Допитані під\~час розгляду\~справи свідки\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~також підтвердили,\~що на\~момент смерті\~ [PERSON] ,\~тобто станом\~на [INFO] ,\~разом з\~останньою за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~постійно проживав\~її син\~ [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Суд виходить з того, що реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , [INFO] , на час смерті своєї матері [PERSON] , яка померла\~ [INFO] , постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , хоча вона і була зареєстрована за іншою адресою. За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню. 11 липня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, однак в процесі розгляду справи помер, не встигнувши оформити своїх спадкових прав на нерухоме майно після смерті його матері [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31 серпня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3139 (т. 1, а.с. 169). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (яке він успадкував після смерті своєї матері не встигнувши оформити спадкових прав), а саме: - на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з яких: 1/3 частина квартири належала матері [PERSON] [PERSON] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та 1/3 частини цієї ж квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1996 року; - на земельну ділянку площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку матір [PERSON] [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене майно. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] \~18\~вересня 2024\~року подав\~приватному нотаріусу\~ДМНО Римській\~А.В.\~заяву №\~151\~про прийняття\~спадщини,\~що залишилася\~після смерті\~його двоюрідного\~брата \~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] (а.с.\~165),\~у зв`язку\~з чим\~Приватним нотаріусом\~ДМНО Черевко\~А.В. було заведено спадкову справу № 55/2024, копія якої міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 163-248). За життя, 16 липня 2024 року [PERSON] залишив заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповідав своєму двоюрідному брату - [PERSON] . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Черновою О.І. та зареєстровано у реєстрі за № 648 (т. 1, а.с. 170). 17 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса\~ДМНО Черевко\~А.В. з\~заявою №\~76, в\~якій просив\~видати на\~його ім`я\~свідоцтво про\~право на\~спадщину на\~спадкове майно,\~яка складається\~з: - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ,\~( 2/3 частини квартири належали матері [PERSON] [PERSON] (1/3 частина квартири належала матері [PERSON] [PERSON] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та 1/3 частини цієї ж квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1996 року); 1/3 частина квартири належала спадкодавцю [PERSON] особисто; - земельної ділянки площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] ,\~що залишилась\~після смерті\~його двоюрідного\~брата \~ [PERSON] (т. 1, а.с. 189). 18\~квітня 2025\~року приватним\~нотаріусом ДМНО\~Черевко А.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер № 467, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~є [PERSON] ,\~спадкове майно\~на яке\~видано свідоцтво\~складається з\~1/3\~частки квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~72,7\~кв.м.,\~житловою площею\~44,4\~кв.м.( т. 1, а.с. 238). Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , належну йому 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 44,4, успадкував його двоюрідний брат [PERSON] , за заповітом. Однак, щодо інших 2/3 частин зазначеної квартири, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Так, постановою приватного нотаріуса ДМНО Черевко А.В. від 18 квітня 2024 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем [PERSON] після смерті його матері [PERSON] в процесі спадкування спадкового майна був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини і не надано документів, які підтверджують факт прийняття ним спадщини (т. 1, а.с. 248). У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] з метою захисту своїх спадкових прав, звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до\~ст. 1217 цього ж Кодексу. Враховуючи те, що [PERSON] прийняв спадщину у встановлений законом строк та є спадкоємцем за заповітом, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування спадкового майна підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки, [PERSON] в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ,\~який помер [INFO] , на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з яких: 1/3 частина квартири належала матері [PERSON] [PERSON] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та 1/3 частини цієї ж квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1996 року; - на земельну ділянку площею 0,0790 га, кадастровий номер 1210100000:01:695:0325, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1258, 1265, 1268, 1270, 1272, 1296 ЦК України та

Outcome: approved