Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 липня 2020 року уклав\~шлюб із\~ [PERSON] ,\~який був\~зареєстрований виконавчим\~комітетом Острицької\~сільської ради\~Герцаївського району\~Чернівецької області,\~актовий запис\~№ 16.\~За час\~спільного проживання\~у сторін\~народився син:[PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, систематичних сварок, які виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин. Постійні сварки в сім`ї призвели до того, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, внаслідок чого вони припинили спільне проживання. Також позивач вказує, що між ними досягнуто згоди щодо місця проживання сина, участі у його вихованні та утриманні, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. З посиланням на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам дитини, позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою та залишити неповнолітню дитину проживати разом з ним, на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 08 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, втім суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Обставини наведеній у позовні заяві не оспорює. Оскільки із відповідачем сімейні відносини не підтримує та має намір виїхати на заробітки за кордон, то в інтересах сина було укладено нотаріальний договір про місце проживання сина, участі у його вихованні та утриманні. У позивача кращі умови для проживання дитини, він займається його вихованням. Тому, просить розірвати шлюб з позивачем та залишити сина на проживанні, утриманні та вихованні із батьком. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається\~з свідоцтва\~про шлюб,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~тобто сторони,\~28\~липня 2020\~року уклали\~шлюб,\~який був\~зареєстрований виконавчим\~комітетом Острицької\~сільської ради\~Герцаївського району\~Чернівецької області,\~актовий запис\~№ 16.\~Від шлюбу\~у сторін\~народився син:[PERSON] ,\~ [INFO] . Сторони припинили шлюбні стосунки, не вбачають можливості примирення та збереження сім`ї. За таких обставин та у відповідності до положень ст.112 СК України, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Водночас, сторони досягли згоди стосовно місця проживання дитини, участі у його вихованні та утриманні, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 25\~вересня 2025\~року, згідно якого\~визначили,\~що неповнолітній\~ [PERSON] ,\~ [INFO] залишити\~проживати разом\~із батьком [PERSON] , [INFO] на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до ст.109\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. В силу ч.2 ст.112\~Сімейного Кодексу\~України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.ст.104, 114\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~питання щодо\~участі батьків\~у вихованні\~неповнолітнього сина[PERSON] ,\~ [INFO] , як це передбачено ч.1 ст.109 СК України. З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо прав неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу, суд бере до уваги позицію КЦС ВС, висловлену в постанові від 15 січня 2020 року, №200/952/18, постанові №338/143/20 (провадження №61-6809св21), а також домовленість батьків, зафіксовану в укладеному між ними договорі від 25 вересня 2025 року. Крім цього, суд звертає на судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка у своїй постанові від 02.04.2025 у справі №1 27/3622/24 зазначила, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Виходячи з\~пояснень сторін\~та доказів\~які містять\~матеріали справи,\~спір між\~сторонами з\~приводу залишення\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] .\~після розірвання\~шлюбу разом\~з позивачем\~ відсутній.\~Тому,\~суд вважає,\~що після\~розірвання шлюбу\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,залишити\~проживати разом\~із батьком [PERSON] , [INFO] на його самостійному вихованні та утриманні Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що позивач забезпечує сина [PERSON] , [INFO] , належними умовами для життя та розвитку, будучи його єдиним утримувачем і самостійно його виховуючи, необхідно встановити факт самостійного виховання та утримання дитини її батьком, тобто позивачем, мати проживає окремо від дитини. Це важливо для захисту інтересів самої дитини, яка може залишитися без належного батьківського піклування. Встановлення цього факту має юридичні наслідки для позивача і іншого способу його підтвердження немає. У відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст.56,\~105,\~112,\~113 СК України,

Outcome: approved