Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У вересні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (надалі ТОВ "ФК "Ейс") звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за кредитним договором №613326172 від 09.04.2019 в розмірі 25726,40 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 квітня 2019 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №613326172, згідно якого останній надано кредит в розмірі 9950,00 грн. Договір підписано за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 9М8VG53H. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118/01 та 15.10.2019 підписано реєстр прав вимоги №48, відповідно до яких останнє отримало право вимоги до відповідачки. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу №05/0820-01, а 31.07.2023 підписано реєстр прав вимоги №10 у відповідності до яких останньому відступлено права вимоги до відповідачки. 08.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу №08/07/25-Е, згідно умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 36909,93 грн. ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Відповідачка належним чином зобов"язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 36909,93 грн., яка складається із заборгованість по тілу кредиту - 9948 грн., по відсоткам - 15777,40 грн., за штрафними санкціями (пеня, штрафи) -11183,53 грн. Ухвалою суду від 02.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить провести розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 25.09.2025 та 16.10.2025, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, згідно відстежень рекомендованих листів Укрпошти, рекомендовані листи з повістками не вручені у зв"язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання. Крім того, відповідачка про судове засідання, призначене на 16.10.2025, повідомлена через оголошення на офіційному вебсайті суду, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.04.2019 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір №613326172, відповідно до умов якого відповідачці строком на 30 днів надано кредит в сумі 9950 грн. Відповідно до п.п.1.4, 1.5 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,92 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 335,80 відсотків річних. У пункті п.4.2 договору зазначено, що сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений договором або додатковими угодами між сторонами, зобов"язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п.1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.1.4-1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме - 1,70 за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином, зобов"язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 розповсюджується на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов"язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 договору. Згідно графіку розрахунків до договору №613326172 від 09.04.2019, термін платежу - 09.05.2019, сума кредиту - 9950 грн., нарахований процент - 2746 грн. 20 коп., до сплати разом - 12696 грн. 20 коп., сукупна вартість кредиту складає 127,60 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 12696 грн. 20 коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом 27,60%; суму кредиту 9950 грн. Як вбачається з заявки на отримання грошових коштів в кредит, платіжного доручення від 09.04.2019, довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та довідки №613326172/23052025/Э від 23.05.2025, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" переказало на банківську картку [PERSON] 5169-15ХХ-ХХХХ-0230, кошти згідно договору №613326172 від 09.04.2019, в сумі 9950,00 грн. 09.05.2019 та 11.06.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] уклали додаткові угоди до договору № 613326172 від 09.04.2019, згідно яких сторони продовжити строк, на який був наданий кредит, двічі по 30 днів. Починаючи з 09.05.2019, 08.06.2019 позичальник сплачує за користування кредитом по 1,31 процентів в день від суми кредиту згідно даних додаткових угод. 08.07.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 613326172 від 09.04.2019, згідно якої сторони продовжили строк, на який був наданий кредит на 30 днів. Починаючи з 08.07.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,18 процентів в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", за кредитним договором №613326172, [PERSON] 09.04.2019 видано гроші в сумі 9950 грн. строком на 30 днів. Оплачено 09.05.2019 - 2747 грн., 11.06.2019 - 4301 грн., 08.07.2019 - 3519 грн., 10.08.2019 - 1275 грн., всього 11842 грн. З 09.04.2019 по 15.10.2019 нараховано заборгованість по тілу кредиту в сумі 9949 грн., проценти - 20513,52 грн. Згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт), клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28.11.2019 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п.8.2 договору у наступній редакції: "8.2. строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов"язань за цим Договором". Всі інші умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. 31.12.2021 та 31.12.2023 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладені додаткові угоди №№27, 31, 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022, 31.12.2023, 31.12.2024. Згідно акта звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2019 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №48 від 15.10.2019 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс", здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог. Відповідно до реєстру прав вимоги №48 від 15.10.2019 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ними 28.11.2018, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №613326172 від 09.04.2019 в розмірі 30462,52 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 9949 грн., заборгованість по відсоткам - 20513,52 грн. 05.08.2020 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" укладені додаткові угоди №№ 2, 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023, ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Таліон плюс" на виконання договору факторингу №05/0820-01, укладеного між ними 05.05.2020, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №613326172 від 09.04.2019 в розмірі 25726,40 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 9949 грн., заборгованість по відсоткам - 15777,40 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон плюс", [PERSON] за кредитним договором №613326172 від 09.04.2019, з 16.10.2019 по 26.10.2019 нараховано заборгованість по тілу кредиту - 9949 грн., проценти - 15777,40 грн. Як вбачається з протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023, між ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор), клієнт передав, а фактор прийняв за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 21 534 осіб. Загальна суми заборгованості переданої за реєстром становить 433 615 757,09 грн. Відповідно до платіжної інструкції №4484 від 01.08.2023, ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" сплатило ТОВ "Таліон плюс" за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 та договору факторингу №05/0820-01, кошти в сумі 2 586 694,30 грн. 08.07.2025 між ТОВ "ФК "Ейс" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (клієнт) укладено договір факторингу №08/07/25-Е, згідно якого фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов"язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 08.07.2025 за договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, укладеного між ТОВ "ФК "Ейс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4817, на загальну суму заборгованості 155 020 595,24 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, ТОВ "ФК "Ейс" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (клієнт) домовились, що клієнт відступає фактору право вимоги до боржників - позичальників на умовах передбачених договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №613326172 від 09.04.2019 в розмірі 36909,93 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 9949 грн., заборгованість по відсоткам - 15777,40 грн., пеня, штраф - 11183,53 грн. З платіжних інструкцій №297 від 17.07.2025, №316 від 12.08.2025, № 319 від 13.08.2025, вбачається, що ТОВ "ФК "Ейс" сплатило ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" за договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025, кошти в сумі 1 500 000,00 грн., 1 001 329,88 грн., 100 грн. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №613326172 від 09.04.2019 [PERSON] , наданої ТОВ "ФК "Ейс", вбачається, що 09.04.2019 [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору. Заборгованість станом на 31.07.2025 складає 36909,93 грн.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9949 грн., прострочена заборгованість за процентами - 15777,40 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 11183,53 грн. Дана заборгованість не погашена. Сума операції (за дебетом або кредитом відповідно), сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку, сума вихідного залишку за даним кредитним договором за 08.07.2025-31.07.2025: обороти за період - дебет - 36909,93 грн., сальдо на кінець періоду - прострочене тіло 9949 грн., прострочені відсотки 15777,40 грн., разом 36909,93 грн. Згідно повідомлення АТ "А-Банк" № 20.1.0.0.0/7-20250902/0155 від 10.09.2025, картка №5169157003600230 емітована на ім`я [PERSON] . Інші активні картки клієнта відсутні. Фінансовий номер на який відправляється інформація - 380671825064 та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . З виписки про рух коштів по картці за період 09.04.2019 - 14.04.2019, вбачається, що [PERSON] на банківську картку [INFO] зараховано кошти в сумі 9950 грн., якими вона користувалася, знімала кошти, переводила кошти на іншу картку. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно стаття 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,\~їх розмір визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У справі встановлено, що кредитний договір №613326172 від 09.04.2019 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий відповідачці. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". Позивачем належними та допустимими доказами доведено укладення 09.04.2019 кредитного договору №613326172 та додаткових угод між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачкою в електронному вигляді шляхом підписанням їх електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами відповідно положень Закону України "Про електронну комерцію". Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих суду доказів, позивачем доведено виконання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" своїх зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме - надання відповідачці кредиту в розмірі 9950 грн., шляхом перерахування 09.04.2019 на її картковий рахунок. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернула. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 36909,93 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту - 9949 грн.; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15777,40 грн., заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) - 11183,53 грн. Проте, позивачем заявлено вимогу до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25726,40 грн.: заборгованості по кредиту - 9949 грн.; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15777,40 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором та додатковими угодами. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст.252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.3 договору, [PERSON] надано кредит строком на 30 днів. Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. Згідно додаткових угод до договору від 09.05.2019, 11.06.2019, 08.07.2019, відповідачці тричі продовжувався строк, на який було надано кредит, по 30 днів. Отже, загальний строк кредитування становить 120 днів, до 06.08.2019 У той же час, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 26 жовтня 2019 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 120 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 06 серпня 2019 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту більше 120 днів матеріали справи не містять. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка повністю сплатила нараховані їй відсотки за перші 30 днів строку кредиту в розмірі 2746,20 грн. за період з 09.04.2019 по 08.05.2019 за відсотковою ставкою 0,92 %, а також 0,80 коп. тіла кредиту. З 09.05.2019 по 07.06.2019 (30 днів), відповідачка мала сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1,31%, що становить 3910,03 грн., з розрахунку: 9949,20 грн. х 1,31% х 30днів. Згідно розрахунку відповідачка 11.06.2019 сплатила 4301 грн., з яких на погашення процентів спрямовано 4300,89 грн. та 0,11 коп. на погашення тіла кредиту. З 08.06.2019 по 07.07.2019 (30 днів), відповідачка мала сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1,31%, що становить 3909,99 грн., з розрахунку: 9949,09 грн. х 1,31% х 30 днів. Відповідно до розрахунку, відповідачка 08.07.2019 сплатила 3519 грн., з яких 3518,91 грн. спрямовано на погашення процентів - та 0,09 коп. на погашення тіла кредиту. З 08.07.2019 по 06.08.2019 (30 днів), відповідачка мала сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1,18%, що становить 3909,96 грн., з розрахунку: 9949 грн. х 1,31% х 30 днів. У розрахунку зазначено, що відповідачка 10.08.2019 сплатила 1275 грн., які були зараховані на погашення процентів. Отже, відповідачка за 120 днів мала сплатити відсотки в загальному розмірі 14476,18 грн. (2746,20+3910,03+3909,99+3909,96), а сплатила - 11841 грн., у зв`язку з чим заборгованість за несплаченими процентами складає 2635,18 грн. (14476,18 грн. (нараховані відсотки) - 11841 грн. (сплачені відсотки), які підлягають стягненню з відповідачки. Беручи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 12584,18 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 9949 грн., за відсотками - 2635,18 грн., що становить 48,91 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 12584 грн. 18 коп. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду №25770545181 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн. від 17.07.2025. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "ФК "Ейс" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7000х48,91% = 3423 грн. 70 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (12584,18/25726,40)х2422,40 = 1184 грн. 93 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial