Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок (будинок садибного типу), загальною площею 63,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами (прибудова, ганок, літня кухня, погріб, сарай, сарай, вбиральня, сарай, колодязь, огорожа, ворота, хвіртка), що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.1983 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. З 2008 року [PERSON] та [PERSON] фактично почали проживати у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, відкрито, безперервно володіли та користувалися житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами. [INFO] [PERSON] помер. Вказаний будинок не міг увійти до складу спадщини після смерті, оскільки будь-яких документів на вказаний будинок у подружжя не було, тому представник позивача звернулася з цим позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Ляшенко \~Гаркуші О.В.до суду надійшла заява, в якій вона вказує, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку згідно довідки про доставку електронного документу. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що 23.07.1983 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1328, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 73). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що право власності на будинок [ADDRESS] , не зареєстроване (а.с.26). Відповідно до архівної довідки № 69578 від 22.03.2021 право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 21). Реєстрація права власності станом на 01.01.2013 за адресами [ADDRESS] , не проводилася, інвентаризаційні справа по архіву відсутні (а.с.22). Рішенням Виконавчого комітету Оситнязької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 24 січня 2012 року № 7 «Про уточнення поштових адрес» вирішено: «Уточнити поштові адреси садиб та земельних ділянок для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , зокрема, № 1,2, [ADDRESS] , [ADDRESS] - [PERSON] » (а.с.20). Довідка виконавчого комітету Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області підтверджує, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] (а.с.24). Крім того, між Кіровоградськми РЕМ «Кіровоградобленерго» та [PERSON] укладено договір на користування електричною енергією у спірному житловому будинку та останній систематично сплачував кошти за спожиту енергію (а.с.38-71). На ухвалу суду приватний нотаріус Новікова Н.М. надала копію спадкової справи № 15/2024, яка заведена після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] , його син [PERSON] відмовися від усієї спадщини, що залишилася після батька. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Згідно ст.344\~ЦК України\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом. Набуття\~права власності\~на земельну\~ділянку за\~набувальною давністю\~регулюється законом. Право\~власності на\~нерухоме майно,\~що підлягає\~державній реєстрації,\~виникає за\~набувальною давністю\~з моменту\~державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим\~майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності наступних умов: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Судом встановлені перша і друга обов`язкова умова з наведеного вище переліку, оскільки позивач згідно ст.2 ЦК України, здатна набути у власність спірний житловий будинок. Спірний будинок не вилучений з цивільного обороту та зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, що підтверджує його законність. Підстав вважати позивача недобросовісним володільцем на час заволодіння спірним майном судом не встановлено. Презумпція добросовісності відповідачем не спростована. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач проживає у вказаному житловому будинку з 2008 року, що підтверджує відкритість та безперервність володіння будинком, в якому вона проживає. З цим позовом [PERSON] , через свого представника, звернулася в травні 2025 року, з урахуванням того, що початковим моментом добросовісного заволодіння спірним житловим будинком є 2008 рік, тому тривалість та безперервність такого володіння становить понад десять років. \~ \~ \~ \~Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що позивач з 2008 року відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном, будь-які претензії з боку інших осіб щодо такого володіння позивача відсутні, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України та,

Outcome: approved