Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У грудні\~2024\~року позивач\~ [PERSON] в\~особі свого\~представника \~адвоката Іванової\~А.Є.\~звернувся з\~позовом,\~в якому\~зазначає,\~що 04 серпня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені 30 листопада 2011 року. Між ним і відповідачем було досягнуто усної згоди та домовленості щодо подальшого місця проживання дочки, її виховання та утримання. Так, у липні 2014 року вони у добровільному порядку узгодили питання щодо здійснення своїх батьківських прав і обов`язків, а саме визначили місце проживання малолітньої дитини з батьком за його фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , утримання та виховання дитини до досягнення нею повноліття самостійно батьком. У свою чергу, батько зобов`язався не перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю, яка має право зустрічатися з дитиною за попередньою домовленістю з батьком, брати дитину за її бажанням та з урахуванням стану здоров`я проводити сумісне дозвілля тощо. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2014 року у справі № 202/8179/14-ц шлюб між ними розірваний. У подальшому ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року виправлено описку у вищевказаному рішенні та зазначено про проживання дитини з батьком. Отже, позивач звертає увагу, що неповнолітня дочка проживає разом із ним, він приймає самостійну участь у вихованні та утриманні дочки. Мати [PERSON] участі в цьому не приймає. Враховуючи, що він фактично самостійно утримує та виховує неповнолітню дитину, як військовозобов`язаний має бажання скористатися відстрочкою від мобілізації відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Підтвердження факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини ставиться в залежність від наявності судового рішення, що підтверджує цей факт. Між ним і [PERSON] як матір`ю дитини відсутній спір з приводу заявленого факту та обставин, а звернення до суду з цією позовною заявою зумовлено необхідністю підтвердження вищевказаного факту. Крім того, зазначає, що встановлення такого факту потрібне з метою захисту прав та інтересів насамперед самої дитини, в тому числі, для переміщення батька з дочкою без нотаріальної згоди матері, можливості зміни місця проживання/перебування, розвитку дитини в безпечних умовах під час воєнного стану тощо. За цих підстав позивач просить установити факт самостійного виховання та утримання ним своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від\~01\~квітня 2025\~року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Чумаківської сільської ради. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Іванова А.Є. позов підтримали та наполягали на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, але надала заяву, в якій проти позовних вимог не заперечувала та просила розглянути справу без її участі. Представник органу опіки та піклування Чумаківської сільської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. При цьому органом опіки та піклування Чумаківської сільської ради був наданий висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету № 48 від 30.04.2025, про недоцільність встановлення факту самостійного виховання [PERSON] його неповнолітньої дочки [PERSON] . Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що сторони є її батьками. Вона проживає з батьком. Коли батько працює, залишається у бабусі. З матір`ю не спілкується. Бажає виїхали з батьком за кордон. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною [PERSON] . Сім`ю [PERSON] знає з 2007 року. В 2014 році сторони розлучилися та за їх домовленістю дитина залишилася з батьком. Мати участі у вихованні дитини не приймає. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що позивач його кум. Його колишню дружину не бачив з 2014 року. Щодо її участі у вихованні дитини йому нічого не відомо. Суд, з?ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 04 серпня 2007 року. Мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Ухвалою цього ж суду від 15 жовтня 2014 року виправлено описку у вищевказаному судовому рішенні шляхом зазначення в його мотивувальній частині «дитина буде проживати з батьком» замість «дитина буде проживати з матір`ю». В своєму позові позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що за домовленістю між ним і колишньою дружиною дитина проживає разом з ним у належному йому будинку в с. Чумаки Дніпровського району Дніпропетровської області та ним самостійно здійснюється її виховання та утримання. Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Чумаківської сільської ради № 48 від 30.04.2025, є недоцільним встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] його неповнолітньої дочки [PERSON] . Зокрема, у своїх письмових поясненнях, надісланих на адресу суду, сільським головою Чумаківської сільської ради зазначено, що фактичне проживання [PERSON] з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не підтвердилося. При розгляді справи суд виходить із того, що відповідно до частини 1 та 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов?язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частинами другою, восьмою, дев?ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 141\~СК України визначено, що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини.\~ Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 за заявою батька про встановлення факту самостійного виховання дитини зробила висновок про те, що факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною 1 статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2024 року у справі № 752/5665/23 зазначено, що доведення факту самостійного виховання та утримання дитини\~батьком пов`язано\~зі встановленням\~існування обставин щодо невиконання матір?ю батьківських обов`язків стосовно\~дитини. Тобто для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин (юридичних фактів), у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Водночас позивачем не надано належних та достатніх доказів неможливості виконання відповідачем батьківських обов`язків стосовно своєї неповнолітньої дочки. Суд звертає увагу, що відповідач не була позбавлена або обмежена у своїй правах стосовно дочки [PERSON] , 2008 року народження. Згідно з позовною заявою сторони самостійно визначили місце проживання дочки, тим самим на свій розсуд визначили свої батьківські обов?язки щодо виховання та утримання спільної дитини. Докази того, що відповідач не здатна чи позбавлена об`єктивної можливості виконувати свої батьківські обов?язки, у справі відсутні. Само ж по собі проживання одного з батьків окремо від дитини не свідчить про те, що такий із батьків самоусунувся від виховання та утримання дитини, а проживання дитини з одним із батьків не звільняє іншого з батьків від обов`язку виховувати та утримувати дитину. Суд наголошує, що сімейним законодавством не передбачена відмова батьків від своїх батьківських обов?язків щодо виховання та утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов?язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов?язків щодо виховання та утримання дитини. Тому відсутність у відповідача заперечень проти позову батька про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним дитини не є достатньою підставою для задоволення позову та встановлення такого факту судом. Ураховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач як мати не позбавлена та не обмежена у правах щодо дочки [PERSON] , має об?єктивну можливість її виховувати та утримувати, суд вважає, що факт самостійного виховання та утримання позивачем дочки не знайшов свого підтвердження. Отже, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. При розподілі судових витрат суд виходить із того, що за положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Враховуючи, що в позові відмовлено, понесені позивачем витрати покладаються на позивача та відшкодуванню йому не підлягають.

Outcome: dismissed