Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлан», вказавши, що 14.04.2017 року між сторонами був укладений договір № 28, за умовами якого [PERSON] передав ТОВ «Укрлан» в оренду земельну ділянку площею 10,864 га, кадастровий номер 2323981500:03:002:0135. Договір оренди був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень 12.05.2017 року. ТОВ «Укрлан» продовжує використовувати земельну ділянку, однак, з 2022 року відповідачем не сплачується орендна плата. По суті вимог [PERSON] просив розірвати договір оренди землі № 28 від 14.04.2017 року, укладений між ТОВ «Укрлан» та [PERSON] , стягнути з ТОВ «Укрлан» на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі в сумі 25749,2 гривень, втрати від інфляції в сумі 3012,65 гривень, 3% річних в сумі 772,47 гривень та пеню в сумі 2535,27 гривень; зобов`язати ТОВ «Укрлан» повернути [PERSON] земельну ділянку площею 10,864 га, кадастровий номер 2323981500:03:002:0135, а також стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 04.04.2025 року відкрите провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 17.04.2025 року представником ТОВ «Укрлан» направлено відзив на позовну заяву. 18.04.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву. 22.04.2025 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 06.05.2025 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Інші заяви чи клопотання учасниками справи не подавались, а судом не вирішувались. В судовому засіданні представники позивача на позовних вимогах наполягали на підставах, визначених в позовній заяві, вказуючи, що земельна ділянка продовжує використовуватись відповідачем, що відображено у податковій декларації, натомість орендна плата не сплачувалась з 2022 року. ТОВ «Укрлан» продовжує свою діяльність, отримує дохід від підприємницької діяльності, що підтверджено відкритими даними. Представник відповідача ТОВ «Укрлан» заперечував проти позову, вказуючи, що після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України фактичне використання земельної ділянки за призначенням стало значно ускладненим через обстріли, які наражають на небезпеку працівників, що її обробляють, у зв`язку з чим підприємство не мало можливості вносити обробляти земельну ділянку та вносити орендну плату. Представник зазначив, що територія, де розташована земельна ділянка, визнана зоною бойових дій, тож немає потреби в отримання сертифікату ТПП. Судом досліджувались письмові докази, надані учасниками справи. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, розташована на території Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, площею 10,864 га, кадастровий номер 2323981500:03:002:0135, належить на праві власності [PERSON] 14.04.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Укрлан» укладений договір оренди землі № 28, за умовами якого [PERSON] надав, а ТОВ «Укрлан» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 10,864 га з кадастровим номером 2323981500:03:002:0135, строком до 31.12.2027 року. Розмір орендної плати визначений п. 9 договору та становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата вноситься з 01 серпня по 31 грудня щорічно. У невизначену дату [PERSON] направив ТОВ «Укрлан» вимогу про погашення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки. 19.12.2024 року ТОВ «Укрлан» направив лист, в якому зазначив, що строк оплати орендної плати за 2024 рік не настав, а щодо орендної плати за 2022 та 2023 роки вказували, що не мали змоги обробляти земельну ділянку через загрозу життю та здоров`ю працівників товариства. Також було висунуто пропозицію щодо зменшення розміру орендної плати. Крім того, 13.04.2024 року ТОВ «Укрлан» звернулось із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, щодо викрадення сільскогосподарської техніки та 14.04.2023 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України. 03.08.2023 року ТОВ «Укрлан» зверталось до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо ушкодження адміністративної будівлі ТОВ «Укрлан». Згідно з протоколом по результатам позапланової інвентаризації станом на 10.07.2023 року зафіксовані пошкодження та руйнування обладнання та будівель ТОВ «Укрлан». Згідно із наказом № 17 від 04.03.2022 року господарська діяльність ТОВ «Укрлан» призупинена в районах с. Микільське Преображенської сільської територіальної громади, с. Новопавлівка, с. Щербаки Оріхівської територіальної громади, на яких знаходяться виробничі потужності та земельні ділянки ТОВ «Укрлан». Крім того, ТОВ «Укрлан» призупинило дії трудових договорів з деякими працівниками підприємства. Згідно із сертифікатами Запорізької торгово-промислової палати від 24.01.2024 року, від 26.01.2024 року, від 29.01.2024 року, від 01.02.2024 року засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану (активні бойові дії на території с. Новопавлівка Пологівського району Запорізької області, с. Микільське Пологівського району Запорізької області, с. Нове Пологівського району Запорізької області що призвели до знищення зерна внаслідок ракетних обстрілів, викрадені або знищенні товарно-матеріальні цінності). При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вказує ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено позовні вимоги про розірвання договору внаслідок його невиконання орендарем, яке полягало в несплаті належним чином орендної плати, вимогу про стягнення заборгованості з орендної плати, зобов`язання повернути земельну ділянку. Вирішуючи вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд виходить з наступного. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку(абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»). Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин. Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як систематичність та несплату, зокрема, орендної плати. Суд звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші). У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 зазначено, що поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Відповідачем не заперечується факт не виплати орендної плати позивачу за період з 2022-2024 року з посиланням на наявність форс-мажорних обставин. Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19). Як зазначалося, підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною й достатньою, і звертатися до більш загального правила частини другої статті 651 ЦК України - з метою оцінки істотності порушення договору його стороною - немає потреби. Оскільки, ТОВ «Укрлан» неодноразово порушувало умови договору оренди землі, а саме систематично не сплачувало орендну плату в повному обсязі, зокрема в 2022-2024 роках, що підпадає під дію пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України та є самостійною і достатньою підставою для розірвання договору, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про розірвання Договору оренди земельної ділянки № 28. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача повернути позивачу земельну суд зазначає наступне. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі визначені у статті 34 Закону України «Про оренду землі». Так, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Отже, вимога про повернення земельних ділянок є похідною від вимоги про розірвання договору оренди. Тож за наявності правових підстав (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України) для розірвання договору оренди неодмінним є обов`язок орендаря повернути земельну ділянки, що була у його користуванні. Враховуючи встановлені обставини щодо наявності підстав для розірвання договору оренди землі та перебування спірної земельної ділянки у фактичному користуванні ТОВ «Укрлан», ефективним та правомірним способом захисту порушеного права позивача буде повернення йому спірної ділянки. Як і розірвання договору оренди землі, таке повернення прямо передбачене законом, переслідує легітимну мету і є пропорційним цій меті, тож в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати суд виходить з такого. За змістом пункту (в) частини 1 статті 96 Земельного Кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, що кореспондується з приписами статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі». Згідно частин 1, 2 статті 762 ЦК за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. У частині 5 цієї статті вказано, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Частиною 6 статті 762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано ним через обставини, за які він не відповідає. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерство розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, територія Таврійської сільської територіальної громади з 01.02.2023 року по 20.08.2024 року була віднесена до території активних бойових дій, а з 21.08.2024 року до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Враховуючи надані відповідачем докази, судом вважає, що з лютого 2023 року по теперішній час земельна ділянка розташована на території активних бойових дій, тож відповідач не міг нею користуватися з обставин, за які він не відповідає, а тому в силу ч. 6 ст. 762 ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплати орендної плати за період з 01.02.2023 року по 2024 рік включно. Натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що протягом 2022 року ним не використовувалась зазначена земельна ділянка для підприємницької діяльності, не отримувався дохід від її використання, а також і те, що використання цієї земельної ділянки було неможливим, адже лише у лютому 2023 року зазначена територія віднесена до зони активних бойових дій. При цьому за наказом ТОВ «Укрлан» на території Таврійської сільської ради діяльність підприємства не зупинялась, а наявність форс-мажорних обставин на цій території відповідним сертифікатом торгово-промислової палати не підтверджена. Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача орендної плати за 2022 рік в сумі 8583,06 гривень. Крім того, п. 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строк, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. У свою чергу ст. 625 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, суд вбачає підстави для нарахування на заборгованість з орендної плати за 2022 рік інфляційних втрат та 3% річних за період часу з 01.01.2023 року (враховуючи, що останнім днем внесення орендної плати є 31.12.2022 року) по 28.02.2025 року. Період прострочення оплати складає в цей період 790 днів, тож сума 3% річних становить 557,31 гривня, інфляційні втрати 1723,27 гривні. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за один рік перед поданням позову в розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Облікова ставка НБУ за період з 24 березня 2024 року по 23.03.2025 року (день подання позову) складала: з 24.03.2024 року по 25.04.2024 року 14,5%, з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року 13,5%, з 14.06.2024 року по 25.07.2024 року 13%, з 26.07.2024 року по 12.12.2024 року 13%, з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року 13,5%, з 24.01.2025 року по 06.03.2025 року 14,5%, з 07.03.2025 року по 23.03.2025 року 15,5%. Тож розмір пені на суму заборгованості з орендної плати у 8583,06 гривень за цей період часу складає 1162,93 гривні. Крім того, з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (37%). На підставі викладеного,

Outcome: partial