Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

06 червня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовано позов тим, що на підставі ордеру, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради депутатів трудящих № 121638 [PERSON] (покійний чоловік позивача), сім?ї позивача в складі п`яти чоловік було надано право на зайняття квартири [ADDRESS] . [INFO] чоловік позивача помер. Позивач зареєстрована та проживає в указаній квартирі. Крім позивача в даній квартирі зареєстровані її сини: [PERSON] та [PERSON] . Відповідач у вказаній квартирі не проживає з травня 2001 року, оскільки постійно проживає в Португальській Республіці та наміру повертатися в Україну не має, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймає. Також, особисті речі відповідача в квартирі відсутні, а тому наявні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач та її представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позов підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Третя особа [PERSON] у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що проти задоволення позову не заперечує. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. На підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих від 31 жовтня 1974 року [PERSON] , сім?я якого складається з 5 чоловік, видано 31 жовтня 1974 року ордер № 121658 на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22 травня 2025 року № 3301, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 7). Згідно з копією акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 27 травня 2025 року, який складений мешканцями квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , у присутності майстра дільниці по благоустрою та експлуатації житлового фонду Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради та [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , не проживає з травня 2001 року (а.с. 9). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~статті 47\~Конституції України\~кожен має\~право на\~житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Глава 2 Житлового кодексу України передбачає норми, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~61\~Житлового кодексу\~України користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Нормами частини першої статті 63 Житлового кодексу України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи норми законодавства, а також те, що відповідач більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, беручи до уваги, що поважних причин відсутності відповідача за адресою його реєстрації при розгляді справи не було встановлено, а тому відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved