Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

До суду 07.10.2025 надійшла заява представника позивача Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] . Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 03.10.2025 судом було винесено рішення, яким позовні вимоги позивача ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] було задоволено у повному обсязі. Проте, при винесенні рішення у справі не вирішено питання про судові витрати, а саме, про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції. Так, у зв`язку з тим, що у позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] було задоволено у повному обсязі, то судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс» повному обсязі в розмірі 5\~000 гривень. В судове засідання, призначене на 17.10.2025, сторони не з`явилися, хоча були належним чином судом повідомлені про час та місце розгляду питання щодо винесення додаткового рішення відповідно до закону. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення з таких мотивів. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми/ присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 ЦПК України. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що разом з заявою про ухвалення додаткового рішення позивач долучив до матеріалів справи договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 згідно якого адвокат Андрущенко М.В. зобов`язується надавати на користь ТОВ «Іннова Фінанс» послуги консультаційного та правничого характеру, разом з тим долучено заявку № 3567405374 та акт № 3567405374 прийому-передачі послуг за Договором № 06-05/2025 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.05.2025, згідно з яким у відповідності до договору № 06-05/2025 про надання професійної правничої допомоги від 06.05.2025 клієнт ТОВ «Іннова Фінанс» отримав послуги, пов`язані з представництвом інтересів у суді за його позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (заява анкета №40794168). Згідно з розрахунком, долученим до акту, адвокат Андрущенко М.В. виконав для клієнта такі види робіт, як складення правової документації процесуального характеру (позовної заяви та клопотання про витребування доказів); та супровід процесу розгляду справи в суді з питань, пов?язаних із правами та інтересами Замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч., але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд». Загальна вартість професійної правничої (правової) допомоги склала 5 000 грн. Правові послуги, надані адвокатом, були оплачені на його рахунок 07.10.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 93 від 07.10.2025. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). З огляду на зазначене, положеннями ст.137 ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №\~755/9215/15-ц. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 по справі № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України №23рп/2009 від 30.09.2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial