Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з 16.06.2019 перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, працює в СТО «ЗС АВТО ЦЕНТР» в м. Київ шиномонтажником та має постійний дохід у розмірі 40000 грн. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та тверду грошову суму 3000 грн на додаткові витрати (на навчання, гуртки та лікування), починаючи з 29.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 11 липня 2025 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2025. Ухвалою суду від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.09.2025. Ухвалою суду від 10.09.2025 позовну заяву після відкриття провадження у справі залишено без руху. Ухвалою суду від 22.09.2025 продовжено розгляд справи після усунення позивачем недоліків позовної заяви, постановлено справу розглянути без повідомлення сторін 16.10.2025. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2019, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2025 (справа №381/2975/25 2/688/1280/25). Мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією довідки Борівської гімназії Фастівської міської ради №1 від 18.09.2025, копією рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2025, копіями витягів з реєстру територіальної громади №2025/013735230 від 18.09.2025 та №2025/013735195 від 18.09.2025. Згідно відповіді №1757134 від 10.09.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи у період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2025 року відповідач отримував офіційний дохід від ТОВ «ЗС АВТО ЦЕНТР», [PERSON] , ТОВ «АТЦ «ЛІВОБЕРЕЖНИЙ», ТОВ «ТД ЗАС». Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , відповіддю №1757134 від 10.09.2025, копіями паспорта позивача та відповідача. 4.Застосовані норми права. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 5.Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на матір дитини, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою. Враховуючи встановлені конкретні обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працює та має доходи; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.05.2025 до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу утримувати свою малолітню дитину та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини. Визначений розмір аліментів відповідає усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У справі № 6-1489цс17 (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року) предметом спору була вимога про стягнення додаткових витрат на дитину. За наслідками касаційного перегляду Верховний Суд України зазначив, що наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Витрати на лікування, відвідування секцій і позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, до того ж, не зазначено які саме гуртки відвідує дитина, які витрати несе позивач на лікування та додаткове навчання дитини. Позивачем не доведено, що витрати на додаткове навчання, лікування, відвідування секцій, тощо не покриються за рахунок аліментів, які сплачуватиме відповідач на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити позивачу у стягненні додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини з відповідача у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. 6.Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial