Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до умов кредитного договору №15010477441064 від 10.01.2025 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 7 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 361,35% 0,99% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 2735,23. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 10.01.2025 року по 10.05.2025 року. Відповідно до умов п.1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту згідно Графіку, що є додатком до кредитного договору, однак, не повернув своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов Договору. Станом на 18.08.2025 року загальна сума заборгованості по кредиту за\~Договором становить 21369,29 грн., з яких: 6910,75 грн. - заборгованість за кредитом, 2531,54 грн. - заборгованість за відсотками та 11927 грн. - штраф. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, судові витрати зі сплати судового збору та витрати на оплату правової допомоги. Сторона позивача в позові до суду клопотала про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачка, яка належним чином була повідомлена про день та час судового розгляду за викликом до суду не з`явилась. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та відповідачем був укладений договір № 15010477441064 відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 7 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 361,35% (0,99% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 2735,23. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 10.01.2025 року по 10.05.2025 року. В свою чергу відповідач (позичальник) зобов`язався повернути кредит 10.05.2025 року або достроково та сплачувати відсотки, передбачені умовами договору (п. 1.2, 1.3, 1.3.1, 1.4.1, 1.7 договору). Строк дії Договору визначається з урахуванням того, що договір набирає юридичної сили з дати підписання обома сторонами та діє до дати, визначеної у пункті 1.3. цього договору (п.п. 1.8 Договору). Процедура укладення та підписання даного договору встановлена Розділом 2 договору. Відповідач звернулася з заявкою на отримання кредиту 10.01.2025 року та був підписаний кредитний договір електронним підписом. Свої зобов`язання за вказаним договором про надання кредиту позивач виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі 7 500 грн. Переказ коштів здійснено 10.01.2025 року, що підтверджується довідкою про переказ коштів ТОВ ФК «Контрактовий Дім» від 22.07.2025 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, оскільки у встановлені договором та графіком строки не сплачувала проценти та не повернула суму кредиту, в зв`язку з чим відповідно до розрахунку заборгованості у позові має перед ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» кредитну заборгованість в загальній сумі 21369,29 грн, з яких: 6910,75 грн. - заборгованість за кредитом, 2531,54 грн. - заборгованість за відсотками та 11927 грн. - штраф. За правилами ч.1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч.1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2\~ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Вище вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, укладаючи кредитний договір в електронній формі сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту в межах строку встановленому договором. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про підставність вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача забогованості за кредитом. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 600 грн. суд зазначає наступне. За\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №1 про надання правової допомоги від 02.01.2025 року; акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025 року; рахунку №30/30-01 від 30.07.2025 року; платіжної інструкції №LK793/25 від 30.07.2025 року. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 600 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial