Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У липні 2025 року до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя звернувся Запорізький державний медико-фармацевтичний університет (надалі - позивач) з позовом про солідарне стягнення [PERSON] , [PERSON] (надалі - відповідачі) заборгованості на освітні послуги в розмірі 12470,43 грн. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на таке. 04.09.2020 між Запорізьким державним медичним університетом, в особі директора Медичного фахового коледжу ЗДМУ - Гужовим О.О. [PERSON] був укладений Договір № 76 про надання освітніх послуг, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача надати освітні послуги. У свою чергу, відповідачі зобов`язались своєчасно вносити плату за освітні послуги, відповідно до п. 3.1.1, п. 4.1.1., п. 6.2 Договору. На підставі вказаного Договору відповідача [PERSON] було зараховано студентом відділення «Сестринська справа» за спеціальністю «Медсестринство» Запорізького державного медичного університету. В подальшому, відповідно до наказу № 49-мк від 12.09.2022, з 12.09.2022 відповідача [PERSON] було відраховано з університету за невиконання навчального плану. Відповідачі мають заборгованість по оплаті за навчання, яка у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим, враховуючи порушення зобов`язань за умовами договору, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів грошову суму у розмірі 12470,43 грн., з яких: основний борг з врахуванням індексу інфляції у розмірі 11889,18 грн.; 3% річних у розмірі 581,25 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 05.08.2025 було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання двічі не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, письмового відзиву на позов не надали, про причини неявки не повідомили, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 13.10.2025 була постановлена ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що на виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 № 952-р, а також наказів Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2022 №2275 та № 9 від 03.01.2023, Запорізький державний медичний університет (ЗДМУ) був реорганізований шляхом приєднання до Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗДМУ. Отже, ЗФДМУ є належним позивачем за заявленими вимогами. Позивачем заявлена вимога про солідарне стягнення суми заборгованості із відповідачів - замовника [PERSON] та студента [PERSON] 04.09.2020 між Запорізьким державним медичним університетом, в особі директора Медичного фахового коледжу ЗДМУ - Гужовим О.О. та відповідачем [PERSON] був укладений Договір № 76 про надання освітніх послуг. Відповідно до умов цього Договору університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання студенту [PERSON] освітніх послуг (п.1.1). Виконавець має право вимагати від замовника/студента своєчасно вносити плату за освітні послуги, у розмірах та порядку встановлених цим Договором (п.2.2). Відповідно до п. 3.1. Договору замовник зобов`язується: 3.1.1. своєчасно вносити плату за освітні послуги та за документ про фахову передвищу освіту в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором та чинним законодавством України. 3.1.2. своєчасно та дієво реагувати на інформацію виконавця про порушення студентом умов цього Договору. Згідно п. 4.1. Договору студент зобов`язаний дотримуватись обов`язків, передбачених ст. 55 Закону України «Про фахову передвищу освіту», також: 4.1.1. своєчасно вносити плату за освітні послуги в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором у випадку, передбаченому п. 5.4. Відповідно до п. 5.4. Договору визначено, що «за погодженням Сторін цього договору оплата освітніх послуг може здійснюватися солідарно замовником та студентом в наступному порядку: замовник - ____%; студент - ____%». З наведеного випливає, у студента виникає зобов`язання з участі в оплаті освітніх послуг лише у випадку, коли у п. 5.4 Договору сторонами буде узгоджено відповідні частки, в яких замовник і студент вносять таку оплату. Також це означає, що Договір фактично мав би встановлювати не солідарне зобов`язання замовника і студента, а часткове, і тому згадування у п. 5.4 Договору про солідарну оплату в певних частках суперечить суті солідарного зобов`язання. В даному Ж випадку у п. 5.4 вказаного Договору сторонами не було погоджено підстави та межі ані солідарного, ані часткового зобов`язання відповідачів, у вказаному рядку про можливу солідарну оплату освітніх послух замовником та студентом відсутні будь-які записи про конкретний розмір оплати у відсотках, як замовника, так і студента. Відповідно до п. 6.1 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник/студент сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку невиконання чи неналежного виконання умов цього договору замовник/студент відшкодовує виконавцю спричинені ним збитки у повному обсязі в порядку, передбаченому діючим законодавством України. На підставі вказаного Договору відповідача [PERSON] було зараховано студентом відділення «Сестринська справа» за спеціальністю «Медсестринство» Запорізького державного медичного університету. У свою чергу, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітні послуги, здійснювати оплату за договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, щосеместрово, у розмірі та терміни, передбачені Договором, відповідно до п. 5.5-5.6 Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже, суд приходить до висновку, що Договір не містить умов, на підставі яких відповідач [PERSON] , як студент, був би зобов`язаний вносити плату за навчання, що виключає виникнення у відповідачів солідарної відповідальності за невиконання умов Договору, а єдиним належним відповідачем за цим позовом є [PERSON] як замовник освітніх послуг і сторона Договору, що взяла на себе зобов`язання щодо їх оплати. Зокрема, відповідно до 5.2 Договору загальна вартість освітніх послуг становить 80155,00 грн., в тому числі за 1-й курс - 18215,00 грн., за 2-й курс - 18870,00 грн., за 3-й курс - 21110,00 грн., за 4-й курс - 21960,00 грн. Відповідно до наказу № 49-мк від 12.09.2022 [PERSON] було відраховано з університету з 12.09.2022 за академічну заборгованість та невиконання навчального плану, проте заборгованість за освітні послуги сплачена не була. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за навчання студента [PERSON] , згідно п. 5.2 Договору за фактично надані освітні послуги за весь термін навчання мала бути сплачена сума у розмірі 80155,00 грн. Фактично нарахування за навчання на 1-3 курсах складає 47640,00 грн. Разом цим, замовником за навчання сплачена сума 37085,00 грн., за платіжними дорученнями від 07.09.2020 за №@2PL256229 на суму 9107,50 грн. - оплата послуг навчання І курс; від 13.01.2021 за №1651565250 на суму 9107,50 грн. - оплата послуг навчання І курс; від 29.06.2021 за №@2РL987200 на суму 9435,00 грн. - оплата послуг навчання ІІ курс; від 23.12.2021 за №1652011078 на суму 9435,00 грн. - оплата послуг навчання ІІ курс. Отже, сума заборгованості за фактично надані освітні послуги за 2022-2023 навчальний рік становить 10555,00 грн. (47640,00 грн. - 37085,00 грн.). Крім того, звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач, у тому числі, просив суд стягнути суму коштів, які нараховані ним як 3% річних за 670 прострочених днів оплати за навчання, згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 581,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1334,18 грн. Вказаний розрахунок позивача, відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, оскільки на підставі договору між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до прострочення відповідача. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума заборгованості по оплаті за навчання, яка не виплачена позивачу станом на час розгляду цієї справи. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за договором відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості за послуги навчання у розмірі 12470,43 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та вказана грошова сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , як є замовника за договором про надання освітніх послуг. З відповідача [PERSON] , як студента за договором про надання освітніх послуг в солідарному порядку не підлягає стягненню вказана сума заборгованості, оскільки порядок солідарної оплати освітніх послуг між сторонами не було погоджено. Позивач також має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial