Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням транспортного засобу, стягнення інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що 24 березня 2021 року о 18-00 год., на автодорозі «Знам`янка Луганськ Ізварине» 221 км+700 м відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) шляхом зіткнення автомобіля «Suzuki Vitara»,\~державний номерний знак [NUMBER] ,\~ під керуванням [PERSON] та належного їй на праві власності автомобіля марки «Mercedes-BenzGL450», державний номерний знак\~ [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року, встановлено порушення [PERSON] ПДР, що призвело до настання ДТП. Вона, [PERSON] , до адміністративної відповідальності не притягалась, протокол про адміністративне правопорушення відносно неї не складався. Згідно висновку експерта автотоварознавця № 038/21 від 14 квітня 2021 року розмір матеріального збитку становить 658003,28 грн. Позивач вказувала, що ПрАТ «УАСК АСКА» виплатило їй страхове відшкодування у сумі 130000 грн., між тим решта суми збитків добровільно [PERSON] не сплачена, а тому вона змушена звернутись до суду. Просила стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальні збитки, завдані знищенням транспортного засобу, у сумі 528003,28 грн., інфляційні втрати 4752,03 грн. та 3% річних -2169,88 грн. (т.1, а.с. 1-11). Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ткаченко Н.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі (т.1 а.с.61). У відзиві на позовну заяву [PERSON] вказував, що під час слухання адміністративної справи [PERSON] особисто визнала факт порушення нею ПДР щодо перевищення швидкості та користування нею під час руху мобільним телефоном шляхом здійснення запису відео. Відтак у ДТП винні обидва водії транспортних засобів. Не зважаючи на обопільну вину, він не намагається відремонтувати транспортний засіб за рахунок інших осіб, тому, відповідно, він заперечує і щодо стягнення з нього матеріальної шкоди та штрафних санкцій. Крім того, за даними сайту «Історія страхових аукціонів США» йому відомо, що належний позивачу транспортний засіб «Mercedes-BenzGL450» було продано з аукціону США 07 січня 2019 року за фінальною ставкою 11000 доларів з відповідними пошкодженнями передньої частини автомобіля з лівого боку, що підтверджується даними Інтернет ресурсів, а наразі транспортний засіб відчужено, тобто до вирішення спору по суті, що унеможливлює проведення автотоварозначого дослідження з метою визначення розміру матеріальної шкоди (т.1, а.с. 68-75). 29 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь 534925,19 грн. завданої йому моральної шкоди, яка полягає у його душевних стражданнях, яких він зазнав протиправною поведінкою [PERSON] , а також 50751,20 грн. матеріальної шкоди, які перерахувати на користь Держави Україна. Між тим, у мотивувальній частині зустрічної позовної заяви зазначено щодо стягнення 1 грн. матеріальної шкоди (т.1, а.с. 111-115). Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року обидва позови об`єднані в одне провадження (т.1, а.с. 155). 07 лютого 2021 року [PERSON] направила відповідь на відзив, поданий [PERSON] на її позовну заяву, в якому зазначила, що аргументи [PERSON] стосовно того, що вона порушила норми підпункту «б» пункту 12.9 ПДР щодо швидкісного режиму є припущеннями, оскільки під час розгляду адміністративної справи не було доведено, що автомобіль під керуванням [PERSON] виїхав на проїзну частину в зоні дії знаку, який обмежував швидкість руху. Зокрема, наданий відповідачем висновок експертного дослідження від 03 серпня 2021 року № КЕД19/104-21/23190 не відповідає критеріям достовірності доказу, виконаний, виходячи з наданих [PERSON] вихідних даних, відповідно до яких [PERSON] повинна була дотримуватись обмежень, передбачених знаком 3.29, що не відповідає приписам ПДР в поєднання з фактичними обставинами справи. Крім того, факт тримання [PERSON] у руці мобільного телефону в режимі здійснення відеозапису не впливає на виникнення та розвиток аварійної ситуації. На аргументи [PERSON] щодо наявності ушкоджень транспортного засобу до ДТП, вказувала, що автомобіль був придбаний в України 17 лютого 2021 року у технічно справному стані. Зазначала, що доводи відповідача стосовно того, що ринкова вартість аналогічних автомобілів складає близько 30000 доларів США є припущеннями останнього, оскільки спростовуються висновками автотоварознавчого дослідження (т.1 а.с. 131-137). 28 лютого 2022 року [PERSON] направив до суду заперечення, в яких наполягав на порушеннях [PERSON] швидкісного режиму, зокрема, вказуючи на те, що остання відволікалась від керування автомобілем, знімаючи відео з телефоном у руці (т.1, а.с. 159-164). 17 березня 2022 року [PERSON] направила відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому вказувала, що визнає той факт, що тримала телефон у руці під час ДТП, але даний факт не був у причинно-наслідковому зв`язку із її настанням. Визнавала факт відчуження залишків транспортного засобу та отримання 130000 грн. страхової виплати. Також [PERSON] звертала увагу на недоведеність вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди (т.1, а.с. 172-176). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11 квітня 2022 року витребувано від Регіонального сервісного центру МВС Дніпропетровської області відомості та належним чином засвідчені копії документів, що їх підтверджують, а саме відомості про реєстраційні номери, під якими був зареєстрований в Україні автомобіль «Mercedes-BenzGL450», VIN [NUMBER] у період з 31 травня 2019 року по 31 травня 2021 року (т.1, а.с.195). 01 червня 2022 року [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, в яких наголошував на помилковості тверджень [PERSON] щодо відсутності причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП того факту, що під час пригоди [PERSON] тримала телефон у рухах та знімала прямий ефір в Instagram під час руху на швидкості. Крім того, [PERSON] була обізнана про наявність знаку 3.29, який забороняв перевищувати швидкість 50 км/год у дощ та сніг, оскільки на її відео, зняті в аналогічний спосіб, цей знак чітко видно. В порушення норм 12.1 ПДР [PERSON] обрала швидкість руху без врахування дорожньої обстановки. Також [PERSON] зазначав щодо морального тиску з боку [PERSON] , направлення погроз,тощо (т.2, а.с. 42-49). Ухвалою суду від 09 червня 2022 року, яка набрала законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення судового експерта поставлене питання щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-BenzGL450», р.н. [NUMBER] . Судову експертизу постановлено проводити без огляду транспортного засобу (а.с. 109-111). До суду 06 липня 2023 року надійшло повідомлення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1990-23 про неможливість надати висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 201/11567/21 (т.2, а.с. 167-168). За наслідками розгляду клопотання [PERSON] від 22 вересня 2023 року, ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експерта поставлене питання щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-BenzGL450», р.н. [NUMBER] . Судову експертизу постановлено проводити без огляду транспортного засобу (т.2. а.с. 190-192). 04 січня 2024 року до суду надійшло повідомлення Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи (т.2, а.с. 214-215). 20 березня 2024 року [PERSON] направила до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, просила стягнути з [PERSON] на її користь 194064 грн. витрат від інфляції та 3% річних у сумі 39265 грн. (т.2, а.с. 244-249). За наслідками розгляду клопотання [PERSON] , ухвалою суду від 20 березня 2024 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експерта поставлено питання щодо вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Mercedes-Benz GL 450, VIN [NUMBER] , 2013р. Випуску. Крім того призначено судову\~ автотехнічну експертизу, проведення якої також доручено Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення судового експерта поставлені наступні питання: чи дотримувалася водій [PERSON] 24.03.2021 року (безпосередньо до настання події ДТП) базових вимог безпеки руху, передбачених Розділами 2 та 12 ПДР України, а саме: вимог пунктів 2.9 «д», 2.3 «б», а також пунктів 12.1, 12.2, 12.3 та/або 12.9 «б» Правил дорожнього руху (ПДР) України? Чи\~знаходиться недотримання\~ вимог\~(фактичне\~порушення)\~пунктів \~2.9\~«д»,\~2.3\~«б»,\~а також\~пунктів 12.1,\~12.2,\~12.3\~та/або\~12.9\~«б» (або\~інших)\~ ПДР\~України \~з \~боку \~ водія\~ [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ у\~причинно-наслідковому\~зв`язку із настанням події та наслідків ДТП? Чи є фактор швидкості - 100-120км/год. транспортного засобу Mercedes-Benz (VIN номер [NUMBER] ) при даних обставинах і у даній дорожній обстановці - визначальним фактором у настанні події та наслідків ДТП? Враховуючи послідовність фактичних порушень вимог безпеки ПДР України обома водіями у часі, яке взаємне співвідношення вини водіїв [PERSON] та [PERSON] \~ можна визначити, у процентному вигляді, у даному випадку? Чи була можливість уникнути зіткнення автомобілів [PERSON] та [PERSON] взагалі, за умови дотримання водієм [PERSON] безпечного швидкісного режиму, передбаченого Правилами дорожнього руху України, у фактичній дорожній обстановці, яка зафіксована на відповідному відео ДТП або з урахуванням комплекту знаків 1.13 «Слизька дорога» з табличками 7.12 «Ожеледиця», 7.13 «Вологе покриття, 7.2.1 «Зона дії 5км» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50км/год», встановленого у період зима-весна 2021р., на в`їзді у [ADDRESS] тощо. (т.2, а.с. 264-266). 14 червня 2024 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення автотоварознавчої експертизи від 22 травня 2024 року (т.1, а.с. 14-16). 19 червня 2024 року [PERSON] направив до суду відповідь (клопотання) на повідомлення експерта від 22 травня 2024 року (т.3, а.с.20). 12 серпня 2024 року [PERSON] направила до суду письмові пояснення на повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 22 травня 2024 року, зазначаючи, що сторона позивача з поважних причин позбавлена можливості надати експерту для огляду і проведення дослідження в повному обсязі КТЗ марки Mercedes-Benz (VIN номер [NUMBER] ), оскільки транспортний засіб відчужено на користь іншої особи (т.3, а.с. 43-44). 17 вересня 2024 року до суду надійшов висновок експерта від 30 серпня 2024 року (судова автотехнічна експертиза) (а.с.79-87). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02 жовтня 2024 року було поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (т.3, а.с. 89). 04 листопада 2024 року [PERSON] подав клопотання про виключення з переліку доказів у даній цивільній справі висновку ФОП [PERSON] № 038/21, складеного 14 квітня 2021 року і доданого до справи, оскільки він є неналежним та недопустимим доказом (а.с. 102-104). Крім того, подав клопотання про долучення доказів (т.3, а.с. 105-129). 12 листопада 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 250922,41 грн. витрат від інфляції та три відсотки річних - 49739,50 грн. (т.3, а.с. 130-135). 22 листопада 2024 року [PERSON] також подав заяву про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі 828664,19 грн., які перерахувати на користь Держави Україна (т.3, а.с. 143-147). Рішенням Вищої ради правосуддя від 03 грудня 2024 року суддю [PERSON] звільнено у відставку. У зв`язку з цим розпорядженням керівника апарату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Л.М. № 23 від 12 грудня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді Ткаченко Н.В. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2024 року зазначену вище цивільну справу розподілено судді Куць О.О. Ухвалою судді Куць О.О. від 13 грудня 2024 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.161) Ухвалою від 17 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (т.3, а.с. 184). \~ \~ \~ \~Представник позивача (за первісним позовом) адвокат Ковальов О.О. у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, завдані знищенням транспортного засобу, у сумі 528003,28 грн., інфляційні втрати 250922,41 грн. та 3% річних - 49739,50 грн., відмовивши у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , а його зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши на його користь моральну шкоду у сумі 828664,19 грн., які перерахувати на користь Держави Україна. \~ \~ \~ \~ Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2021 року о 18-00 год., водій [PERSON] керуючи автомобілем «Suzuki Vitara»,\~державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на автодорозі «Знам`янка Луганськ Ізварине» 221 км+700м Дніпровського району Дніпропетровської області, при зміні напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz GL 450», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в крайній правій смузі руху, після чого автомобіль «Mercedes-Benz GL 450» з`їхав в правий кювет та скоїв наїзд на паркан. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, постраждалих немає. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що встановлена відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області\~ від 06 серпня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження за закінченням строків накладення стягнення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року вищевказану постанову суду першої інстанції залишено без змін (т.1, а.с.13-15). Таким чином суди дійшли висновку про порушення [PERSON] п. 10.1 ПДР України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалюючи постанову, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказана адміністративна справа розглядалась в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тобто стосовно особи, якої він складений [PERSON] , а з протоколу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] видно, що останньому ставилося в провину порушення п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (т.1, а.с.14, 105). Таким чином суди дійшли висновку про порушення [PERSON] п. 10.1 ПДР України. Між тим, адміністративний протокол відносно [PERSON] не складався. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року призначено у справі судову автотехнічну експертизу (т.2, а.с. 264-266). Згідно висновку експерта № КСЕ-19/104-24/15546-ІТ від 30 серпня 2024 року, складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Скибою Г.В. в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.9 б та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху. У механізмі розміру події 1, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував в межах смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450 невідповідність в діях водія автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням зіткнення транспортних засобів. У механізмі розвитку події 2, при якому при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував поза межами смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450 невідповідність в діях водія [PERSON] вимогам п. 12.9б та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням зіткнення транспортних засобів. На питання : Чи є фактор швидкості 100-120 км/год транспортного засобу Mercedes-Benz (VIN номер [NUMBER] ) при даних обставинах і у даній дорожній обстановці - визначальним фактором у настанні події та наслідків ДТП? Враховуючи послідовність фактичних порушень вимог безпеки ПДР України обома водіями у часі, яке взаємне співвідношення вини водіїв [PERSON] та [PERSON] \~ можна визначити, у процентному вигляді, у даному випадку?» експерт відповіді не надав, зазначивши, що дані питання виходять за межі компетенції експерта, оскільки потребують всебічної, в тому числі і правової )юридично) оцінки усіх доказів по справі. На питання: «Чи була можливість уникнути зіткнення автомобілів [PERSON] та [PERSON] взагалі, за умови дотримання водієм [PERSON] безпечного швидкісного режиму, передбаченого Правилами дорожнього руху України, у фактичній дорожній обстановці, яка зафіксована на відповідному відео ДТП або з урахуванням комплекту знаків 1.13 «Слизька дорога» з табличками 7.12 «Ожеледиця», 7.13 «Вологе покриття, 7.2.1 «Зона дії 5км» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50км/год», встановленого у період зима-весна 2021р., на в`їзді у смт. Слобожанське по вул. Донецьке шосе (М-04) тощо» експерт відповів, що у механізмі розвитку події 1, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував в межах смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450 технічна можливість запобігти (уникнути) зіткнення для водія [PERSON] визначалась у своєчасному виконанні нею вимог п.12.3 ПДР. А технічна можливість запобігти (уникнути) зіткнення у цьому разі односторонніми діями водія автомобіля Suzuki Vitara [PERSON] не визначалась. У механізмі розвитку події 2, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував поза межами смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450 водій автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] в умовах даної ДТП не мала технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення. Але якби вона здійснювала рух з дозволеною на даній ділянці дороги швидкістю і своєчасно застосувала екстренне гальмування, то вона б мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зупинки автомобіля до місця зіткнення. Технічна можливість запобігти зіткненню для для водія Suzuki Vitara [PERSON] визначалась виконанням вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху (т.3, а.с. 79-87). Слід зазначити, що для проведення експертизи були надані експерту: матеріали цивільної справи; копія протоколу про адміністративну відповідальність серії ДПР 18 № 164111, який був складений на [PERSON] (т.1, а.с. 215); копія пояснень [PERSON] від 24 березня 2021 року (т.1, а.с.217); копія пояснень свідка [PERSON] від 24 березня 2021року (т.1, а.с.217); відповідь служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області від 08 червня 2021 року № 1-11/1805 на запит [PERSON] від 04 червня 2021 року та листа ОДА від 07 червня 2021 року № 2453/0/112-21 (т.1, а.с.118), акт на зберігання зимових знаків, знятих на автомобільній дорозі державного значення М-04 Знамянка-Луганськ-Ізварине (на м. Волгоград через м.м. Дніпро, Донецьк) 216+384-км279+693, як додаток до відповіді Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області від 08 червня 2021 року № 1-11/1805 (т.1, а.с.119); висновок експертного дослідження від 03 серпня 2021 року № КЕД-19/104-21/23190, виконаний головним судовим експертом Дніпропетровського НДЕКЦ МВС Юрчуком А.В. (т.1, а.с. 82-101); висновок експерта від 21 лютого 2022 року № КСЕ-19/117-22/1421, виконаний завідувачем відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Полтавського НДЕКЦ МВС Костенком А.М. (т.1, а.с. 231-237); висновок експерта від 14 квітня 2022 року № 10.1/011, виконаний судовим експертом Драганом В.М. (т.1, а.с.242-253); додаток №2 до відповіді на відзив, поданий [PERSON] на позовну заяву [PERSON] у справі № 201/11567/21 від 07 лютого 2022 року: диск для лазерних систем зчитування DVD-R Verbatim, на якому в теці «Відеозапис момент ДТП» є відеофайл «відео Товстик», а в теці «Відеозаписи донецьке шосе» є відеофайл «Знак 50» (т.2, а.с.101) (т.3, а.с. 79-80). Як вбачається з мотивувальної частини висновку експерта в даній дорожній обстановці водію автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] необхідно було здійснювати рух зі швидкістю, яка б не перевищувала встановлені межі на даній ділянці (не більше 50 км/год), а з моменту виявлення небезпеки для руху або перешкоди, їй негайно потрібно було вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди. Тобто водій [PERSON] повинна була діяти згідно вимог п.п. 12.9 б, 12.3 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху, де вказано: п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди; п.12.9 - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил. У механізмі розвитку події 1, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував в межах смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450 автомобіль Suzuki Vitara був перешкодою руху водію Mercedes-Benz GL 450. У механізмі розвитку події 2, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував поза межами смуги, яку своїми габаритами займав Mercedes-Benz GL 450, автомобіль Suzuki Vitara з моменту зміни напрямку руху праворуч став небезпекою для руху водію автомобіля Mercedes-Benz GL 450. У механізмі розвитку події 1, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував в межах смуги, яку своїми габаритами Mercedes-Benz GL 450 водій автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] , наближаючись до перешкоди, якою був автомобіль Suzuki Vitara, не вжила заходів для зменшення швидкості до швидкості руху перешкоди, яку ніщо не заважало завчасно виявити, внаслідок чого скоїла зіткнення із вказаною перешкодою, а технічна можливість уникнути (запобігти) зіткнення для водія [PERSON] за вказаних умов полягала у своєчасному зменшенні швидкості руху до швидкості руху автомобіля Suzuki Vitara, тобто у своєчасному виконанні вимог п.12.3 ПДР, для чого не було якихось технічних перешкод, які б завадили це виконати. Тому у вказаному випадку дії водія Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням зіткнення транспортних засобів. Водій автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] здійснювала рух зі швидкістю 114 км/год, яка перевищувала дозволені межі швидкості на даній ділянці дороги (50 км/год), отже її дії не відповідали вимогам п.12.9 ПДР та дорожнього знаку 3.29 ПДР. Технічна можливість запобігти зіткнення транспортного засобу полягала у своєчасному виконання вимог п.12.3 ПДР (зменшення швидкості руху до швидкості автомобіля Suzuki Vitara), то встановлені в її ( [PERSON] ) діях невідповідності вимогам п.12.9 б та дорожнього знаку 3.29 ПДР з технічної точки зору не перебувають в причинному зв`язку з настанням зіткнення. У механізмі розвитку події 2, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував поза межами смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450, відстань, на якій автомобіль Mercedes-Benz GL 450 перебував від місця зіткнення в момент початку маневру праворуч автомобілем Suzuki Vitara, дорівнює 49,1 м, яка є меншою за відстань зупиночного шляху автомобіля Mercedes-Benz GL 450 при екстреному гальмуванні в умовах місця пригоди, то водій автомобіля Mercedes-Benz GL 450 при своєчасному застосуванні екстреного гальмування і русі з фактичною швидкістю не мала технічної можливості уникнути зіткнення шляхом зупинки автомобіля до місця зіткнення. Оскільки водій [PERSON] , з моменту виникнення небезпеки для руху не застосувала дій по зменшенню швидкості, то її дії при заданому механізмові події не відповідали вимогам п.12.3 ПДР. Але оскільки вона не мала технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного зниження швидкості із зупинкою автомобіля до місця зіткнення , то встановлені невідповідності дій вимогам п.12.3 ПДР з технічної точки зору не перебувають в причинному зв`язку з настанням зіткнення ТЗ. Оскільки водій автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] в умовах даної пригоди здійснювала рух з перевищенням швидкості на даній ділянці дороги (114 км/год більше від 50 кв/год), то її дії не відповідали вимогам п.12.9 б та дорожнього знаку 3.29 ПДР. Відстань, на якій автомобіль Mercedes-Benz GL 450 перебував від місця зіткнення в момент початку маневру праворуч автомобілем Suzuki Vitara, більша за відстань зупиночного шляху автомобіля Mercedes-Benz GL 450 при екстреному гальмуванні, тому якби [PERSON] , здійснювала рух з дозволеною швидкістю і своєчасно застосувала екстрене гальмування, то вона в мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зупинки автомобіля до місця зіткнення. Зважаючи на викладене, експерт дійшов висновку, що невідповідність в діях водія [PERSON] вимогам п. 12.9 б та дорожнього знаку 3.29 ПДР з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням зіткнення транспортних засобів. Разом із цим, згідно висновку експерта № КСЕ-19/104-24/15546-ІТ від 30 серпня 2024 року (т.3 а.с. 86 зворот), в даній дорожній обстановці водію [PERSON] перед виконанням маневру по зміні напрямку руху праворуч для перестроювання необхідно було дати дорогу транспортним засобам, які рухались по смузі, на яку він мав намір перестроїтись, до того ж він повинен був впевнитись, що це буде безпечним і він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти згідно вимог п.п.10.1 ПДР. У механізмі розвитку подій 1, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував в межах смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450: у даному випадку попутні автомобілі Suzuki Vitara та Mercedes-Benz GL 450 рухались в межах однієї смуги, тому зміна напрямку руху автомобіля, який рухався попереду Suzuki Vitara не створювала водію автомобіля, що рухався позаду автомобіля Mercedes-Benz GL 450, додаткових перешкод або небезпеки для руху. Тому технічна можливість уникнути зіткнення у цьому разі не визначалась односторонніми діями водія автомобіля, який рухався попереду, тобто водія [PERSON] і в його діях не вбачається невідповідності будь-яким технічним вимогам ПДР, які б могли ути в причинному зв`язку з настанням зіткнення транспортних засобів. У механізмі розвитку подій 2, при якому автомобіль Suzuki Vitara перебував поза межами смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450, у даному випадку попутні автомобілі Suzuki Vitara та Mercedes-Benz GL 450 рухалися різними смугами і при зміні напрямку руху автомобіля, який рухався з меншою швидкістю попереду - Suzuki Vitara в напрямку смуги руху автомобіля, що рухався позаду - Mercedes-Benz GL 450, водій першого повинен був дати дорогу останньому. І не надавши переваги в русі, виконую маневр праворуч, перший створив водію останнього небезпеку для руху. І технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля Suzuki Vitara [PERSON] визначалась відмовою від маневру праворуч і наданням переваги в русі і не створенням небезпеки, тобто виконанням вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР. А оскільки внаслідок цієї зміни напрямку руху сталось зіткнення, то дії водія автомобіля Suzuki Vitara [PERSON] за даних обставин не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.3 ПДР що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням зіткнення транспортних засобів. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами у даній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Здійснюючи правосуддя, ЄСПЛ керується, у тому числі, принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує принцип пропорційності з метою дотримання при розгляді справи та ухваленні рішення «справедливого балансу» сторін. Як було зазначено вище, висновком експерта від 30 вересня 2024 року, виконаного на підставі ухвали суду, встановлено, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля Mercedes-Benz GL 450 [PERSON] не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.9 б та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху (т.3, а.с. 87 зворот). Відеозапис моменту ДТП, наявний у матеріалах справи, здійснювався із салону автомобіля Mercedes-Benz GL 450, тобто під час руху [PERSON] тримала вказаний телефон у руці, що, зокрема, сторонами не заперечується, а відтак не підлягає доказуванню в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України. Між тим, у матеріалах справи відсутні відомості про розташування автомобілів Suzuki Vitara та Mercedes-Benz GL 450 відносно один одного в момент початку зміщення праворуч автомобілем Suzuki Vitara, на що зауважив і судовий експерт, а тому висновок надавався останнім у механізмі розвитку пригоди коли автомобіль Suzuki Vitara знаходився в межах смуги, яку своїми габаритами займав автомобіль Mercedes-Benz GL 450, та поза межами вказаної смуги та досліджувались обидва варіанта розташування автомобіля. Встановлено, що обох механізмах розвитку подій має місце порушення наявні порушення [PERSON] вимог ПДР (п.п. 12.3, 12.9), що перебувають у причинному зв`язку з настанням зіткнення транспортних засобів. Разом із цим в даній дорожній обстановці водій [PERSON] перед виконанням маневру по зміні напрямку руху праворуч повинен був впевнитись, що це буде безпечним і він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти згідно вимог п.10.1 ПДР, які були [PERSON] порушені. Як було зазначено вище, постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області\~ від 06 серпня 2021 року, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції від 21 вересня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження за закінченням строків накладення стягнення, відтак констатовано порушення останнім норм п.10.1 ПДР. В свою чергу закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах:\~від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі\~\~№ 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від\~07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі\~\~№ 686/4557/18; від 14 вересня 2022 року у справі 441/756/18). Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, матеріали справи, суд вважає, що поза розумним сумнівом, вина [PERSON] та [PERSON] у настанні ДТП є обопільною. Ступінь вини кожного з учасників ДТП у відсотковому виді не була визначена експертом у висновку № КСЕ-19/104-24/15546-ІТ від 30 вересня 2024 року, оскільки це виходить за межі повноважень експерта (т.3, а.с. 87 зворот). З урахуванням вищевикладених обставин ДТП, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] у рівній мірі винні у скоєні ДТП. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені нормами статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2025 року у справі № 712/3111/23. Таким чином у даній цивільній справі суд визначає розмір відшкодування матеріальних збитків, завданих [PERSON] , виходячи із ступеня вини кожного з учасників ДТП (50:50). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Оскільки у цій справі спірним є питання відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, то визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд керується також нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац 1 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується. Статтею 28\~Закону\~№ 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV\~транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону\~№\~1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика). Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно пункту 2.2. Методики утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. Пунктом 7.17 Методики передбачено якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Відповідно до пункту 7.18 Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. За пунктом\~8\~Методики вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій\~вартості КТЗ\~на момент\~пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов, зокрема, якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 зазначила: «... за змістом статі 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961- IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП...». Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Зазначені висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19. В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновку № 038/21 від 14 квітня 2024 року судового експерта Цаберябого В.М., становить 1606704,14 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz GL 450, д/н [NUMBER] , д/н [NUMBER] , становить 871511,41 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz GL 450, д/н [NUMBER] , складає 213508,13 грн. Таким чином, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу ( 1606704,14 грн.) перевищують ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП (871511,41 грн.). Відтак, судом встановлено, що\~ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, а відтак розмір завданого позивачу матеріального збитку має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Матеріали справи свідчать та сторонами не спростовується, що страховиком [PERSON] -ПрАТ «УАСК АСКА» було відшкодовано\~ [PERSON] - 130\~000 грн. в межах полісу. Таким чином розмір матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок знищеного транспортного засобу становить 528003,28 грн. (871511,41 грн. - 213508,13 грн. - 130\~000 грн.). Заперечуючи проти розміру вказаного матеріального збитку, [PERSON] заявлялись клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи , в яких відповідач (за первісним позовом) просив на вирішення експертам поставити питання: яка вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz GL 450, д/н [NUMBER] ? Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу та яка його ринкова вартість у пошкодженому стані (т.2, а.с. 85). Ухвалою суду від 09 червня 2022 року, яка набрала законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення судового експерта поставлене питання щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-BenzGL450», р.н. [NUMBER] . Судову експертизу\~постановлено проводити\~без огляду\~транспортного засобу (а.с. 109-111). До суду 06 липня 2023 року надійшло повідомлення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1990-23 про неможливість надати висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 201/11567/21 у зв`язку із невиконанням клопотання експерта щодо зазначення станом на яку дату слід визначити вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GL 450, д/н [NUMBER] ; надання необхідних даних про вартість оригінальних складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні, які згідно матеріалів справи підлягають заміні станом на визначений час, та визначити й надати інформацію про ціну нового КТЗ станом на визначений час (т.2, а.с. 167-168). За наслідками розгляду повторного клопотання [PERSON] від 22 вересня 2023 року, ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експерта поставлене питання щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Mercedes-BenzGL450, р.н. [NUMBER] . Судову експертизу\~постановлено проводити\~без огляду\~транспортного засобу (т.2. а.с. 190-192). 04 січня 2024 року до суду надійшло повідомлення Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи, оскільки не зазначено на підставі чого слід проводити експертизу по колісному транспортному засобу Mercedes-BenzGL450, р.н. [NUMBER] , а редакція запитання не відповідає науково-методичним рекомендаціям (т.2, а.с. 214-215). За наслідками розгляду клопотання [PERSON] , ухвалою суду від 20 березня 2024 року призначено у справі, зокрема, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експерта поставлено питання щодо вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Mercedes-Benz GL 450, VIN [NUMBER] , 2013 року випуску. Оплату проведення експертизи покладено на [PERSON] (т.2, а.с. 264-266). 14 червня 2024 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення автотоварознавчої експертизи від 22 травня 2024 року, зокрема, оскільки не надано для огляду об`єкт дослідження та додаткові матеріали, які необхідні для складання висновку, таким чином експерту не надано вихідних даних для проведення дорученої судової експертизи, що унеможливлює її проведення (т.3, а.с. 14-16). Таким чином призначені судом автотоварознавчі експертизи не були проведені, зокрема ті, проведення яких було постановлено проводити без огляду транспортного засобу. Наведене спростовує доводи відповідача (за первісним позовом), що експертні дослідження не були проведені виключно з підстав ненадання [PERSON] транспортного засобу для огляду. Слід зазначити, що заявляючи клопотання про призначення експертизи, [PERSON] вказував, що має сумнів щодо об`єктивності та неупередженості експертного дослідження, проведеного судовим експертом Цаберябим В.М. від 14 квітня 2021 року. Між тим, аналізуючи вказаний висновок № 038/21 від 14 квітня 2024 року судового експерта Цаберябого В.М., суд звертає увагу, що у вказаному висновку зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, для проведення експертизи використовувались належні нормативні та довідкові джерела, отже суд не має обґрунтованого сумніву у достовірності результатів вказаного автотоварознавчого дослідження. Зокрема, огляд транспортного засобу здійснювався також експертом [PERSON] , про що складений протокол огляду транспортного засобу із зазначенням характеру та обсягу пошкоджень автомобіля (т.1, а.с. 30). Вказаний висновок експерта суд покладає в основу визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачеві [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок знищеного транспортного засобу становить 528003,28 грн. (871511,41 грн. - 213508,13 грн. - 130\~000 грн.), тобто є різницею між між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з відрахуванням виплати страхового відшкодування. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , суд виходить з того, що відповідальними за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП визнано як позивача, так і відповідача, ступінь їх вини є рівною, а тому розмір матеріального збитку повинен розраховуватись пропорційно. Таким чином із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути матеріальні збитки, завдані знищенням транспортного засобу у сумі 264001,64 грн. (528003,28 грн.:2). Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] 250922,41 грн. інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 49739 грн., суд зауважує наступне. За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. В даному випадку саме з моменту набрання законної сили даним рішенням суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків, завданих знищенням транспортного засобу у сумі 264001,64 грн. у [PERSON] настане строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Отже вказані позовні вимоги заявлені позивачем передчасно. Відтак у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід відмовити. Розглядаючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. \~ \~ \~ \~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. \~ \~ \~ \~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода у тому числі полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 759/1587/21. \~ \~ \~ \~Тобто наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. \~ \~ \~ \~Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. \~ \~ \~ \~При цьому, при розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною. \~ \~ \~ \~Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 753/4289/23. В уточнені зустрічній позовній заяві [PERSON] вказував, що у первісному позові він просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 534925,19 грн. та 534925,19 грн., які просив перерахувати на користь Держави. Вказував, що не переслідує корисних мотивів, а керується мотивами справедливості, відтак просив стягнути на його користь лише моральну шкоду у сумі 828665,19 грн., які перерахувати на користь Держави Україна. Визначений [PERSON] розмір моральної шкоди відповідає ціні позову [PERSON] про стягнення про відшкодування матеріальних збитків, завданих знищенням транспортного засобу, стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач за зустрічним позовом посилався на численні погрози з боку чоловіка [PERSON] , які він направляв йому у виді повідомлень у мобільні застосунки, чим здійснював на нього моральний тиск. Вказував, що через вказані обставини, з огляду на втрату душевного спокою, у нього погіршились стосунки із оточуючими людьми та дружина звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Між тим [PERSON] не доведено завдання йому моральної шкоди саме неправомірними діями [PERSON] , а її чоловік не є стороною у справі. Крім того, у зустрічній позовній заяві стягнуту судом моральну шкоду [PERSON] просив перерахувати на рахунок Держави. Однак, відшкодування шкоди в силу вищевказаних норм Закону, призначене для особи, яка зазнала шкоди, а не Держави як такої. Відтак позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а у зустрічному позові [PERSON] слід відмовити повністю. В силу ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у сумі 2640 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial