Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог \~У серпні 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, надійшла позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що 02 червня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №3197401, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10000,00 грн, шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок, з процентами за користування кредитом в розмірі 3750,00 грн,, які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, з стандартною процентною ставкою за користування кредитом в розмір 5.0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за кредитним договором №3197401. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №3197401. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором в розмірі 41253,10 грн, з яких: 5750,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 35328,10 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 175,00 грн заборгованість за комісіями. \~ \~ \~ \~18 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №101738981, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 8000,00 грн, шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок, з процентами за користування кредитом в розмірі 3600,00 грн,, які нараховуються за ставкою 1.5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, з стандартною процентною ставкою за користування кредитом в розмір 5.0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 30 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за кредитним договором №101738981. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №101738981. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором в розмірі 71600, 00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 62000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1600,00 грн заборгованість за комісіями. Враховуючи принцип розмірності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути за вказаним договором заборгованість в розмірі 62400,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 52800,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1600,00 грн заборгованість за комісіями. Позивач, посилаючись на статті 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, статті 4, 19, 175, 177, 184, 274 ЦПК України, просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами №3197401 від 02 червня 2021 року та №101738981 від 18 серпня 2021 року в загальному розмірі 103653,10 грн та судові витрати, а саме 2422,40 грн судового збору та 25000,00 грн витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 02 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3197401, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн, строк кредиту 30 днів з 02 червня 2021 року, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 02 липня 2021 року, комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 02 червня 2021 року [PERSON] також підписано графік платежів, паспорт споживчого кредиту №3197401, в якому також передбачено умови кредитування, реальну процентну ставку, порядок повернення кредиту. Підписання вказаного договору, графіку платежів та паспорту споживчого кредиту відповідачем свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачем за вищевказаним договором про споживчий кредит виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що документально підтверджується матеріалами справи. Уклавши договір позики та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушив зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з розрахунком ТОВ « МІЛОАН» заборгованість [PERSON] за договором №3197401 від 02 серпня 2021 року станом на 11 червня 2021 року складала 16240,60 грн. 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] щодо погашення заборгованості за договором №3197401 в розмірі 16240,60 грн, яка складається з: 5750,00 грн заборгованості за тілом, 10315,60 грн заборгованості по процентам за користування, 175 грн заборгованість по комісії. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення (купівля-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступає шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до договорів, право за яким мало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу №29-11-02 від 29 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком №3 до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 березня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №3197401 в розмірі 41253,10 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», [PERSON] станом на 18 липня 2025 року має заборгованість за договором №3197401 від 02 червня 2021 року в розмірі 41253,10 грн, з яких: 5750,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 35328,10 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 175,00 грн заборгованість за комісіями. 18 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101738981, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 8000,00 грн, строк кредиту 30 днів з 18 серпня 2021 року, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17 вересня 2021 року; комісія за надання кредиту 1600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 3600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. [PERSON] також підписано графік платежів, паспорт споживчого кредиту №101738981, в якому також передбачено умови кредитування, реальну процентну ставку, порядок повернення кредиту. Підписання вказаного договору, графіку платежів та паспорту споживчого кредиту відповідачем свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачем за вищевказаним договором про споживчий кредит виконало та надало йому кредит в сумі 8000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що документально підтверджується матеріалами справи. Уклавши договір позики та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушив зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з розрахунком ТОВ «МІЛОАН» заборгованість [PERSON] за договором №101738981 від 18 серпня 2021 року станом на 16 листопада 2021 року складала 37200 грн. 30 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] щодо погашення заборгованості за договором №101738981 в розмірі 37200 грн, яка складається з: 8000,00 грн заборгованості за тілом, 27600,00 грн заборгованості по процентам за користування, 1600 грн заборгованість по комісії. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення (купівля-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступає шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до договорів, право за яким мало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком №3 до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №101738981 в розмірі 71600 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», [PERSON] станом на 18 липня 2025 року має заборгованість за договором № 101738981 від 18 серпня 2021 року в розмірі 71600 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 62000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1600,00 грн заборгованість за комісіями. Позивач просить стягнути з відповідача не всю заборгованість за кредитним договором №101738981 від 18 серпня 2021 року, а лише в розмірі 62400 грн. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитними договорами №3197401 від 02 червня 2021 року та № 101738981 від 18 серпня 2021 року в загальному розмірі 103653,10 грн. Вказані вище договори відступлення права вимоги є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні. Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом. Так само відповідач не надав доказів виконання ним зобов`язання за кредитними договорами первісному кредитору. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1,2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Суд встановив, що 02 червня 2021 року та 18 серпня 2021 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» добровільно та усвідомлено подав заявки на отримання кредитів № 3197401 та № 101738981. Ці електронні заявки зберігаються в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявок ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачу одноразові цифрові коди (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цих одноразових паролей слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договорів про споживчий кредит № 3197401 від 02 червня 2021 року та № 101738981 від 18 серпня 2021 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором були укладені електронні кредитні договори на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами Кредитних договорів, вони містять усі істотні умови і укладені у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договорами прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах?. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» було належним чином укладено договори про споживчий кредит № 3197401 від 02 червня 2021 року та № 101738981 від 18 серпня 2021 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документи, за якими відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 10000 грн 00 коп. та 8000 грн 00 коп) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора) Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбаченостаттею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним(Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договорами № 3197401 від 02 червня 2021 року та № 101738981 від 18 серпня 2021 року надано копії договорів факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року та №30-11-65 від 30 листопада 2021 року, укладених між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» та копію договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», а також відповідні копії реєстрів боржників до вказаних Договорів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того, що вказані договори факторингу визнані недійсними суду не надано, а тому суд вважає,що позивачем надано докази, які підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт капітал», від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Коллект центр». Отже, ТОВ «Коллект центр» набуло статус нового кредитора за договорами про споживчий кредит № 3197401 від 02 червня 2021 року та № 101738981 від 18 серпня 2021 року до відповідача. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України). Звертаючись із позовом, ТОВ «Коллект центр» просило суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3197401 від 02 червня 2021 року у розмірі 41253,10 грн, з яких: 5750,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 35328,10 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 175,00 грн заборгованість за комісіями; за кредитним договором № 101738981 від 18 серпня 2021 року у розмірі 62400,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 52800,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1600,00 грн заборгованість за комісіями. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 10 000 грн та 8000 грн. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Мілоан» матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5750,00 грн та 8000,00 грн. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача за кредитними договорами заборгованості за відсотками в розмірі 35328,10 грн та 52800, 00 грн, суд проаналізувавши умови договорів та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Так, у кредитному договорі № 3197401 від 02 червня 2021 року сторонами узгоджено, що кредит надається строком на 30 днів, дата повернення кредиту 02 липня 2021 року. Водночас відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п. 2.2.2 договору). Пунктом 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом 2.3.1.1 договору передбачено, що позичальник може неодноразово продовжувати строк кредитування, для чого, у т.ч. має сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту. Строк можливого продовження встановлено на 3, 7 та 15 днів кожен раз. Якщо позичальник здійснює продовження кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За кредитним договором № 3197401 від 02 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит 02 червня 2021 року. Як видно з наданих первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення, з 02 червня до 01 липня 2021 року тривав строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту (10 000 грн) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 125,00 грн на день. Оскільки [PERSON] з 02 липня 2021 року періодично сплачував на повернення кредиту відповідні суми і продовжив користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.1. кредитного договору строк кредитування був продовжений (пролонгований) на пільгових умовах до 31серпня 2021 року, йому були нараховані проценти за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. Договору. З 01 вересня до 06 листопада 2021 року включно тривав базовий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Указаний строк кредитування закінчився 06 листопада 2021 року. Відтак строк кредитування за кредитним договором № 3197401 від 02 червня 2021 року тривав з 02 червня 2021 року до 06 листопада 2021року включно, тобто в межах строку дії загального періоду пролонгації на пільгових та стандартних (базових) умовах, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 10\~315, 60 грн . Згідно із п. 2 договору факторингу №2911-192 від 29 листопада 2021 року, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт капітал», до останнього перейшло, зокрема, право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників (п.п.2.3). Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору факторингу №2911-192 від 29 листопада 2021 року до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3197401 від 02 червня 2021 року у розмірі 16240,60 грн.. Із розрахунку заборгованості за договором № 3197401 від 02 червня 2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам в розмірі 25012,50 грн за період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року. Водночас вказані нарахування здійснені ТОВ «Вердикт капітал» після 06 листопада 2021 року, тобто поза межами строку кредитування, що є незаконним, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «Мілоан» нарахувало [PERSON] за користування кредитними коштами у розмірі 10315,60 грн. Саме таку суму процентів слід стягнути з [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «Коллект центр». За кредитним договором № 101738981 від 18 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит 18 серпня 2021 року. Як видно з наданих первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення, з 18 серпня до 17 вересня 2021 року тривав строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту (8 000 грн) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 120,00 грн на день. Оскільки до 17 вересня 2021 року [PERSON] не повернув кредит і продовжив користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. У цей день [PERSON] були нараховані проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту у розмірі 400 грн 00 коп. З 17 вересмня до 15 листопада 2021 року включно тривав базовий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту (8 000 грн) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 400,00 грн на день. Указаний строк кредитування закінчився 15 листопада 2021 року після спливу 60 календарних днів. Відтак строк кредитування за кредитним договором № 101738981 від 18 серпня 2021 року тривав з 18 серпня 2021 року до 15 листопада 2021 року включно, тобто в межах строку дії загального періоду пролонгації на стандартних (базових) умовах, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 27600, 00 грн. Згідно із п. 2 договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт капітал», до останнього перейшло, зокрема, право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників (п.п.2.3). Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору факторингу № 30-11-65 від 30 листопада 2021 року до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором у розмірі 37200,00 грн.. Із розрахунку заборгованості за договором № 101738981 від 18 серпня 2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам в розмірі 34400,00 грн за період з 30 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року. Водночас вказані нарахування здійснені ТОВ «Вердикт капітал» після 15 листопада 2021 року, тобто поза межами строку кредитування, що є незаконним, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «Мілоан» нарахувало [PERSON] за користування кредитними коштами у розмірі 27600,00 грн. Саме таку суму процентів слід стягнути з [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «Коллект центр». Встановлення банком комісії в сумі 175,00 грн та 1600,00 грн у кредитних договорах № 3197401 від 02 червня 2021 року та № 101738981 від 18 серпня 2021 року відповідає вимогам Законом України «Про споживче кредитування» та Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказаний висновок суду корелюється з правовими позиціями, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) та постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 10\~000,00 грн та 8000,00 грн. Доказів належного виконання кредитних зобов`язань [PERSON] на користь первісного кредитора матеріали справи не містять. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 3197401 від 02 червня 2021 року у розмірі 16240,60 грн грн 00 коп., яка складається: 5750,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10315,60 грн - заборгованість за відсотками та 175,00 грн - заборгованість за комісіями; за кредитним договором № 101738981 від 18 серпня 2021 року у розмірі 37200,00 грн, яка складається: 8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27600,00 грн - заборгованість за відсотками та 1600,00 грн - заборгованість за комісіями. В іншій частині, а саме стягнення нарахованої ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості по відсоткам, позов задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копію заявки на надання юридичної допомоги №203 від 02 червня 2025 року; копію Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» із зазначенням види послуг на оцінки; витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року. Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу - 25 000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, так як матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є не складною, враховуючи усталену практику. Отже, проаналізувавши кожну складову наданої адвокатом правової допомоги на предмет її обґрунтованості і розумності, суд

Outcome: partial