Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: просила визнати нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,3544 га, кадастровий номер 6820981200:01:001:0091 та земельну ділянку площею 0,3701 га, кадастровий номер 6820981200:01:004:0092 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в межах населеного пункту с. Бронівка Хмельницького району Хмельницької області. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки кадастровий номер 6820981200:01:001:0091 та кадастровий номер 6820981200:01:004:0092, які передані безкоштовно у власність спадкодавцю на підставі рішень дванадцятої сесії Війтовецької селищної ради від 17.08.2021 № 202-12/2021 та № 203-12/2021 відповідно. 11.04.2007 спадкодавцем складено заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося заповіла дочці [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання зави про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки спадкодавцем не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав право власності на земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. У зв`язку з вищенаведеним, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права на спадщину після смерті матері в нотаріальній конторі, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 26.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що померла [PERSON] , яка приходиться матір`ю позивачки, за життя на позивачку склала заповіт. У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла оформити право власності на дві спірні земельні ділянки, позивачка позбавлена можливості їх спадкувати. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник відповідача на розгляд справи не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на думку суду. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 11 квітня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким розпорядилася все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і все те, що на день смерті буде їй належати і на що законом матиме право заповісти своїй дочці [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 6. [INFO] помела мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та позивач звернулася до приватного нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини у зв`язку з чим, приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Щербатюк Н.М. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як слідує з матеріалів спадкової справи, заяву про вступ у спадщину подано лише [PERSON] (дочкою померлої) [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що право власності на спірні земельні ділянки не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Рішеннями дванадцятої сесії Війтовецької селищної ради від 17.08.2021 № 202-12/2021 та № 203-12/2021 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,3550 га та 0,38 га для ведення особистого селянського господарства в с. Бронівка в межах населеного пункту з подальшою передачею у власність. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 08.09.2021 розроблено проекти землеустрою щодо відведення зазначених вище земельних ділянок, однак право власності не зареєстровано спадкодавцем за життя. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України (в редакції на час прийняття Війтовецькою селищною радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Частиною 9 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Отже, для отримання громадянами у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності встановлена наступна процедура: отримання дозволу органу державної влади чи органу місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, безпосередня розробка проекту землеустрою, рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність людини. Як встановлено в ході розгляду даної справи [PERSON] лише надано дозвіл Війтовецькою селищною радою на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,38 га та 0,3550 га. Рішення про затвердження проекту землеустрою та передання зазначених земельних ділянок у власність [PERSON] не приймалось. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. ЗК України у редакції, чинній на 17.08.2021, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (постанова ВП ВС від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц). Таким чином, [PERSON] не набула у власність земельні ділянки площею 0,3701 га та 0,3544 га., а тому вимоги позивачки щодо визнання на них права власності в порядку спадкування є безпідставними. З наведеного слідує, що [PERSON] розпочала, однак не завершила процедуру отримання у власність в межах норм безоплатної приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. З огляду на викладене, спадкоємці [PERSON] можуть спадкувати право на завершення приватизації, а не право власності на земельні ділянки. Враховуючи викладені обставини, суд вважає про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed