Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У березні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Меркулової В.В. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 27.02.2015 року у розмірі 64331, 50 грн. та судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету- заяву № б/н від 27.02.2015 року та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку тип «Універсальна» за № [NUMBER] строком дії - 11/19, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 55000,00 грн. Відповідач після отримання картки за умовами кредитного договору здійснив дії щодо її активації, користувався карткою та отримував кредитні кошти з власної ініціативи, про що свідчить виписка по рахунку. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані кредитні картки тип «Універсальна GOLD», а саме: за № [NUMBER] строком дії - 05/19 та за № [NUMBER] строком дії 01/23. Подалі в процесі користування рахунком 04.11.2021 року відповідачем підписано власноруч на планшеті заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. 23.06.2023 року відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткову угоду № SAMDNWFC00024172268-01 до Кредитного договору від 23.06.2023, відповідно до п.1 якої сторони узгодили зміни умови кредитного договору, а саме: тип кредиту не відновлювана кредитна лінія; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років;процентна ставка 12,0% річних; мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї угоди, із збільшенням до 3%, починаючи із 7 місяця до дати повного погашення кредиту. Відповідач зобов`язався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 18.02.2025 року має заборгованість у розмірі 64331,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита- 55343,15 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 8988,35 грн. Позивачем до позовної заяви долучене клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 21.04.2025 від представника позивача Хміль В.В. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 6 ст.128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4\~ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У зв`язку із зазначеним та на підставі вимог ст. ст. 279, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету- заяву № б/н від 27.02.2015 року та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку тип «Універсальна» за № [NUMBER] строком дії - 11/19, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 55000,00 грн. Відповідач після отримання картки за умовами кредитного договору здійснив дії щодо її активації, користувався карткою та отримував кредитні кошти з власної ініціативи, про що свідчить виписка по рахунку. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані кредитні картки тип «Універсальна GOLD», а саме: за № [NUMBER] строком дії - 05/19 та за № [NUMBER] строком дії 01/23. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних, проти якої відповідач не заперечував та частково погашав заборгованість, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. За погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 8988,35 грн. Подалі 04.11.2021 року відповідачем [PERSON] підписано власноруч на планшеті заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Позивачем у березні 2022 року була скасована відсоткова ставка, а з 01.04. 2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. 23.06.2023 року відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткову угоду № SAMDNWFC00024172268-01 до Кредитного договору від 23.06.2023, відповідно до якої сторони узгодили зміни умови кредитного договору, а саме: тип кредиту не відновлювана кредитна лінія; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї додаткової угоди (п.п.1.1,1.2); процентна ставка 12,0% річних (п.п. 1.2,1.3); мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї угоди, із збільшенням до 3%, починаючи із 7 місяця до дати повного погашення кредиту. Згідно п.2 додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, що відповідає положенням ст.212 ЦК України. Аналогічні умови кредитування зазначені й у підписаному [PERSON] 23.06.2023 року паспорті кредиту. Відповідач зобов`язався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 18.02.2025 року має заборгованість у розмірі 64331,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита- 55343,15 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 8988,35грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 554/4300/16-ц, відповідно до якої банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійсненні протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана позивачем виписка по картковому рахунку позичальника, яка свідчить про тривалий час користування останнім наданим кредитом, є належним доказом щодо наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту та процентами. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості по кредиту, оскільки розмір заборгованості підтверджується наданими доказами, а відповідачем не надано заперечень щодо розміру заборгованості, доказів сплати ним кредитних коштів та свого контррозрахунку заборгованості. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом\~припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), яку суд застосовує до виниклих правовідносин відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Строк дії кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем з урахуванням укладеної між ними додаткової угоди № SAMDNWFC00024172268-01 до Кредитного договору від 23.06.2023, визначений 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї додаткової угоди. Тобто нараховані позивачем проценти за користування кредитом не виходять за межі строку кредитування. Згідно наданих доказів, в тому числі й наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.02.2015 року, вбачається що заборгованість відповідача станом на 18.02.2025 року складає 64331,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита- 55343,15 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 8988,35грн., і яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання цього позову в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved