Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малахов Артем Сергійович про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначив про те, що [INFO] у м. Маркгренінген (Німеччина) помер її батько, [PERSON] , [INFO] після смерті якого відкрилась спадщина. 18.05.2023 [PERSON] склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким заповів Позивачу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 09.09.2025 Позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова Артема Сергійовича про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 09.09.2025 Третьою особою було заведено спадкову справу №13/2025. 09.09.2025 Третьою особою було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропущення Позивачем строку для прийняття спадщини, відсутності доказів факту постійного проживання з Батьком на час відкриття спадщини. В зв`язку з запровадженням в Україні з 24.02.2023 воєнного стану у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації позивач залишив територію України, у зв`язку з чим пропустив строк для оформлення спадщини, відтак просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 19.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.09.2025 Відповідачем надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на те, що Київською міською радою права позивача не порушувались, відтак зважаючи на обставини викладені у відзиві Представник Відповідача просить відмовити у задоволенні позову. 30.09.2025 Позивачем надано відповідь на відзив у якому не визнаються обставини викладені у відзиві. Ухвалою підготовчого судового засідання від 13.10.2024 розгляд справи призначено по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, пославшись на обставини викладені у відзиві. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Маркгренінген (Німеччина) помер батько позивача, [PERSON] , [INFO] після смерті якого відкрилась спадщина. 18.05.2023 [PERSON] склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким заповів Позивачу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 09.09.2025 Позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова Артема Сергійовича про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 09.09.2025 Третьою особою було заведено спадкову справу №13/2025. 09.09.2025 Третьою особою було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропущення Позивачем строку для прийняття спадщини, відсутності доказів факту постійного проживання з Батьком на час відкриття спадщини. Відповідач у своєму відзиві посилається на норми Цивільного кодексу України, зокрема статті 1270, 1272 ЦК України, які регулюють питання строків на прийняття спадщини, а також можливість визначення додаткового строку у разі його пропуску. За наданими доказами встановлено, що смерть спадкодавця - [PERSON] настала за межами України, а саме у місті Маркгренінген, що у Федеративній Республіці Німеччина, де він проживав останній період свого життя. У зв`язку з цим суд погоджується з доводами позивача, що процедура відкриття спадщини ускладнилася не лише з фактичної точки зору, зважаючи на велику відстань між місцем смерті спадкодавця, місцем проживання спадкоємця та місцем відкриття спадщини, а й із юридичної, оскільки виникла необхідність в отриманні та оформленні великого обсягу документів як в Україні, так і в Німеччині, зокрема в повторному отриманні деяких документів в Україні, їх перекладі, апостилюванні, легалізації та пересиланні за кордон, як в Україні, так і в Німеччині. У підсумку, хоч Позивач і звернулася за отриманням свідоцтва про смерть Батька фактично одразу після його смерті, свідоцтво про смерть було отримано Позивачем лише 15 травня 2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця. Додатково свідоцтво було апостильовано лише 24 червня 2025 року, що ще більше відтермінувало можливість подати повний пакет документів до нотаріуса в Україні. Відповідно до приписів ЦК України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними (постанова Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, постанова Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з частиною першою статті 1277 Цивільного кодексу України: «У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою». Отже, орган місцевого самоврядування не лише потенційно набуває права на майно у разі визнання спадщини відумерлою, але й прямо уповноважений законом виступати в суді з цього питання. У постанові Верховного Суду від 07.08.2024 у справі №179/1422/23 зазначено: «З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року в справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 тощо. Суд вважає важливими заперечення відповідача, рахом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Київська міська рада не є фактичним носієм спадкових прав, але залучена як потенційний набувач майна у разі відсутності спадкоємців (ст. 1277 ЦКУ). Оскільки Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, права Київради не порушуються, але її участь як відповідача відповідає процесуальним вимогам. Відтак, посилання відповідача на "непорушення прав" не є підставою для відмови в позові, оскільки суд розглядає питання поважності причин пропуску строку, а не наявності спору про право власності. З 02.01.2022 Позивач зареєстрована у місті Маркгренінген (Німеччина), де фактично проживає до теперішнього часу. Таким чином, факт дії воєнного стану, вимушене перебування Позивача та проживання його батька за межами України, обмеження доступу до нотаріальних послуг є обставинами, що об`єктивно унеможливили своєчасне подання заяви про прийняття спадщини, відтак суд визнає причини пропуску поважними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved