Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У квітні 2025 до Шевченківського районного суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позивач просив суд: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 22039000517163 від 17.06.2021 р. у розмірі 130722,89 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 червня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22039000517163, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 74 400,00 грн., строком на 60 місяців, під 0,001% річних, із умовами сплати щомісячної комісії, розмір якої визначено умовами договору. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у [PERSON] утворилася заборгованість, яка складає 130 722,89 грн., з яких: 73 507,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1,34 грн. - заборгованість по відсотках, 57213,87 грн. - заборгованість по комісії. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором № 22039000517163 від 17 червня 2021 року. Оскільки в досудовому поряду вирішити спір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.05.2025 було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві представник позивача просив суд провести розгляд справи у відсутність свого позивача, а у разі неявки відповідача то провести розгляд справи в заочному провадженні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причинити своєї неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що стороною позивача не викладено заперечень щодо заочного розгляду справи, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 22039000517163. Згідно пункту 1.1 договору, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит, а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 74 400,00 грн.; строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту 17 червня 2026 року; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 17.06.2021 року по 16.10.2022 року - 4.5% від суми кредиту, з 17.10.2022 року по 16.01.2024 року - 3,5% від суми кредиту, з 17.01.2024 року по 16.04.2025 року - 2,5 % від суми кредиту, з 17.04.2025 року по 17..06.2026 року - 1,4% від суми кредиту; процентна ставка є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочена заборгованості за кредитом - 56,0% річних. Розділом 3 договору передбачені супровідні послуги, серед яких: послуги з розрахунково-касового обслуговування, вартість яких визначається згідно з тарифами: інформування клієнта про зміну тарифів; послуги страхування. Згідно пункту 2.1 договору, платежі щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтет них (рівномірних) платежів. Відповідно до розділу 4 договору, умовами договору передбачений графік платежів та розрахунок орієнтованої загальної вартості кредиту. З копії договору вбачається, що договір містить підпис позичальника [PERSON] та інформацію про його актуальні дані. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент укладення кредитного договору відповідач звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такого договору. Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 74 400,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором, у неї утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку здійсненого АТ «Банк Кредит Дніпро», станом на 27 березня 2024 року, склала 130 722,83 грн., з яких: 73 507,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1,34 грн. - заборгованість по відсотках, 57213,87 грн. - заборгованість по комісії. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/03/24, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 22039000517163 від 17 червня 2021 року на загальну суму 130 722,83 грн., з яких: 73 507,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1,34 грн. - заборгованість по відсотках, 57213,87 грн. - заборгованість по комісії. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, матеріали справи містять всі належні докази того, що до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Крім того, відповідачем не надано суду доказів повернення ним кредитних коштів у цей період первісному кредитору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В порядку частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Дорошенко М.А., яка діяла в інтересах ТОВ «Цикл Фінанс», 06 лютого 2025 року було направлено відповідачу адвокатську вимогу, у якій адвокат зазначила, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 22039000517163 від 17.06.2021 року, стягувачем за яким є ТОВ «Цикл Фінанс», складає 130 722,89 грн,. та адвокат наполегливо рекомендує сплатити вказану заборгованість. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 130 722,83 грн., з яких: 73 507,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1,34 грн. - заборгованість по відсотках, 57213,87 грн. - заборгованість по комісії. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши наданий стороною позивача вірний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 22039000517163 від 17.06.2021 р. у розмірі 130722,89 грн., з яких: - 73 507,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1,34 грн. - заборгованість по відсотках, 57213,87 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до пункту 1 частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., які документально підтверджені. Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловленую Верховним Судом в ухвалах від 14 грудня 2021 року у справі № 9901/454/21, від 31 січня 2022 року у справі № 316/356/20, від 03 лютого 2022 року у справі № 300/1617/21, від 14 лютого 2022 року у справі № 560/4216/21, від 15 лютого 2022 року у справі № 560/8629/21. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Окрім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». До позовної заяви представником позивача були долучені: копія договору про надання правової допомоги № 43453613 від 18 вересня 2024 року, копія додаткової угоди № 43453613 від 02 січня 2025 року до вищевказаного договору, копія детального опису робіт, виконаних адвокатом, копія акту про підтвердження надання правничої допомоги, копія платіжної інструкції, копію додаткової угоди №22039000517163 від 02.04.2025 до Договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.1.2025, копії ордеру на надання правничої допомоги, посвідчення адвоката та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. Розділом 4 договору передбачений порядок здійснення розрахунків, зокрема, пунктом 4.8 договору передбачена тарифікація наданих послуг клієнту. Згідно положень додаткової угоди №22039000517163 від 02.04.2025 до Договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.1.2025 року до вищевказаного договору, було вирішено, зокрема, розширити розділ «1.Предмет договору» та доповнити новим пунктом такого змісту; 1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] та доповнити Розділ 4 новим пунктом. Відповідно до детального опису робіт та акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, ним були надані роботи на загальну суму 6 000,00 грн. Згідно копії платіжної інструкції № 10006 від 03 квітня 2025 року, ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на користь Дорошенко М.А. (адвокат) кошти у розмірі 6000,00 грн.; призначення платежу: оплата за юридичні послуги згідно акту № 220390005171636 про підтвердження факту надання правничої допомоги до договору № 43453613 від 02 січня 2025 року. Таким чином адвокатом були надані суду докази понесення позивачем витрат на правову допомогу у загальному розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, з урахуванням задоволення позову у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та незначної складності спірних правовідносин, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved