Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У липні 2025 року адвокат Юхименко Ю.Ю., яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7052764 від 25.09.2021 року у розмірі 38 251,20 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 4216,42 грн.; три проценти річних у розмірі 851,17 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. покласти на Відповідача. Позов мотивовано тим, що 25.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та Позичальником, яким є [PERSON] укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7052764. Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 3000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] Позичальника, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021. Одноразовий персональний ідентифікатор №UA987053 направлено Відповідачу року на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці/Анкеті на отримання грошових коштів [NUMBER] та введено Позичальником у відповідне поле на сайті Позивача 25.09.2021 року. Таким чином, кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на момент звернення до суду за Кредитним договором становить 38 251,20 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту; 35251,20 грн. сума нарахованих відсотків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання становить: 4216,42 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року; 851,17 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 24.02.2022 по 01.04.2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 року головуючим суддею визначено суддю Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою від 17 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання свого представника не направив, представник позивача в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом 17.10.2025 р. за вх..№59726 отримано заяву, в якій відповідач просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін та прийняття судового рішення на підставі наявних матеріалів, оскільки всі учасники справи були належним чином та завчасно у відповідності до вимог ЦПК України повідомлені по дату, час та місце слухання справи та надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем до позовної заяви додано договір № 7052764 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладений 25.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] . Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. (далі кредит) на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим Договором. Мета отримання кредиту. (п. 2.1) Кредит надається строком на 30 днів (тридцять) до 25 жовтня 2021 року (включно) від дати отримання Позичальником кредиту, але не більше 30 днів. (п. 3.1). Відповідно до п. 3.3 та п. 3.4 договору, Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Датою отримання кредиту Позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Пунктом 4.1 договору врегульовано застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,96 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1 договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6 договору. Умовами договору п. 4.2 врегульовано застосування стандартної процентної ставки в розмірі 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п. 4.1 договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Сторони договору також погодили, що у відповідності до п. 4.6 у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом трьох календарних днів, після закінчення визначеного пунктом 3.1 договору строку, проценти за користування кредитом не нараховуються протягом вказаних трьох календарних днів, в іншому випадку проценти за користування кредитом нараховуються відповідно до умов п. 4.2 договору з першого дня прострочення. В будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 (сто) календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п. 4.7 договору день виникнення заборгованості починається з наступного дня після настання строку сплати платежу за кредитом та/або нарахованими процентами згідно з умовами цього Договору, крім випадку, передбаченого п. 4.6 договору. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Також додано таблицю обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту, якою погоджено нарахування і сплату процентів за користування позикою та загальну вартість кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Довідкою про ідентифікацію підтверджено ідентифікацію відповідача кредитодавцем та отримання за його згодою персональних даних останнього, в тому числі, номера телефону, на який в подальшому 25.09.2021 р. 13:30:35 був відправлений одноразовий ідентифікатор та встановлено, що відповідач ввів ідентифікатор 25.09.2021 р. 13:31. Позивачем складено розрахунок заборгованості за договором № 7052764 від 25.09.2021 р., у відношенні позичальника [PERSON] . Розрахунок здійснено за період з 23.01.2022 31.05.2025 за\~ процентною ставкою 0,96 %. У підсумковому значенні розрахунку заборгованості вказано заборгованість за кредитним договором у сумі 38251,20 грн, яка складається з наступного: 3000,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту; 35251,20 грн. сума нарахованих відсотків. Також надано розрахунок інфляційних збитків за період з 01.03.2022 по 01.04.2025 у розмірі 4216,42 грн та розрахунок 3 % річних від простроченої суми за період з 24.02.2022 по 01.04.2025 у розмірі 851,17 грн. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Частиною першою ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи судом встановлено, що 25.09.2021 між ТОВ «ФК «Арагон» та [PERSON] \~ було\~ укладено договір № 7052764 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яким погодили отримання відповідачем кредиту у розмірі 3000,00 грн. За домовленістю сторін кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок позичальника. На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Арагон»\~ зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано Підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021, в якому зазначено: Платник - ТОВ ФК АРАГОН, код 42014911, Номер транзакції - 33256-58963-12684, Дата / час здійснення переказу коштів - 2021-09-25 13:31:39, Сума переказу, грн. - 3000.00, Номер платіжної картки отримувача [NUMBER] , Емітент платіжної картки отримувача MONOBANK, Код авторизації 888304, Код RRN 002923934436, Призначення переказу Выдача кредита по договору 7052764. Вказане Підтвердження ТОВ «ПрофітГід», яке надане суду позивачем, не є доказом перерахування коштів, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Довідки інших фінансових компаній також не є а ні первинними бухгалтерськими документами, а ні документами зведеного обліку (виписками), не містять усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів і не відповідають імперативним вимогам належності та допустимості до таких доказів. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Фактично позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів відповідачу відповідно до ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ч. 2 ст. 78 ЦПК України. У випадку, якщо розрахунки ведуться готівкою, мають залишитись первинні касові документи (в той же час положення договору, як і позиція позивача, прямо передбачають саме безготівковий розрахунок). Посилання позивача на Підтвердження ТОВ «ПрофітГід» як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки воно є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку про те, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем суду не надано належних доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитних договорів на рахунок відповідача, а також фактичного користування ним кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Додані до позовної заяви додатки не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів. Досліджуючи наданий розрахунок, такий сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розмір за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Указане узгоджується з постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Суд зауважує, що виникненню у позичальника обов`язку повернути позику має передувати виконання позикодавцем своїх зобов`язань щодо надання такої позики, а за відсутності доказів належного виконання своїх зобов`язань позикодавцем суд не може стверджувати про виникнення у позичальника зобов`язання щодо повернення позики. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять, відтак такі твердження позивача не можуть бути прийняті судом. У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за кредитом відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає. Враховуючи, що у судом відмовлено у задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає наступні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, не підлягаючими задоволенню як похідні вимоги, які залежать від наслідків розгляду первісної вимог. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed