Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Романенко Михайло Едуардович, який діє в інтересах позивача ТОВ "Діджи Фінанс" звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 627979 від 09.06.2021 в сумі 6329,08 грн та судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 627979, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 11000 гривень. 28 серпня 2023 року ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за договором № 627979 від 09 червня 2021 року. Згідно із договором факторингу борг відповідачки перед новим кредитором становить 6329,08 гривні, з яких: за тілом кредиту 4858,06 грн, за відсотками 1471,02 грн. Цю заборгованість відповідачка не погасила ні первісному, ні новому кредитору. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №627979 від 09.06.2021 у розмірі 6329,08 грн, судові витрати у виді судового збору 2422,40 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.08.2025 року зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Ратнівського районного суду Волинської області. До Ратнівського районного суду Волинської області дана цивільна справа надійшла 09 вересня 2025 року. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позові просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 10.10.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2021 року ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 627979 (далі Договір), який підписаний власноручно відповідачкою. За умовами Кредитного договору ТОВ "Слон Кредит" надає [PERSON] кредит у розмірі 13750 гривень (п. 1.3 Договору) строком на 365 днів до 09 червня 2022 року (п. 1.4 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом 85% річних (п. 1.5 Договору). Кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 11000 грн. на банківський рахунок споживача. Грошові кошти у розмірі 2750 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом (п. 2.1 Договору). З копії платіжного доручення № 5901 від 10.06.2021 року вбачається, що ТОВ "Слон Кредит" виконало свої зобов`язання за договором перед відповідачем по справі [PERSON] належним чином, перерахувавши на її картковий рахунок грошові кошти в сумі 11000 грн. Між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "Слон Кредит" 28 серпня 2023 року укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ "Слон Кредит" відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право грошової вимоги визначені в реєстрі прав вимоги. Відповідно до умов договору факторингу відбулось відступлення права вимоги і за Договором, укладеним між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] . Згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 6329,08 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4858,06 грн., заборгованість за відсотками 1471,02 грн. Представником позивача 31.07.2024 року було надіслано відповідачці вимогу про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання відповідачкою зобов`язань. Усупереч умовам Договору відповідачка не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за Договором. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Зокрема, ч. 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 11000 грн, правові підстави для нарахування відсотків у розмірі 1471,02 грн, що жодним чином не спростовано відповідачкою, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за кредитним договором № 627979 від 09.06.2021 року у розмірі 6329,08 грн. Задовольняючи позов повністю, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору. Крім того, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, укладений між ТОВ "Діджи Фінанс" та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною; додаткова угода №627979 від 30.05.2025 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.05.2025, відповідно до якого позивачу було надано правову допомогу на загальну суму 6000 грн (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ "Діджи Фінанс"; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи; формування додатків до позовної заяви (письмові докази). Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved