Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У квітні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено про те, що 27.09.2017 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №200880554601 на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 4 800,00 грн., який у подальшому було збільшено до 35 200,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 04.02.2025 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 43\~990,77 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 32 192,72 грн., 11 798,05 грн. заборгованість за процентами. Позивач направив письмову вимогу про погашення заборгованості на адресу відповідача, проте у наданий строк заборгованість відповідачем не погашена, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. 02 червня 2025 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Левицькою Ю.В. через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву у якому вона заперечуючи проти заявлених позивачем позовних вимог зазначила про те, що у позовній заяві не конкретизовано коли саме відповідачем почалось невиконання зобов`язань за кредитним договором та яким чином позивачем нараховувалась заборгованість, що позбавляє відповідача можливості перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості. Крім того, вважає, що позивач не мав права підвищувати кредитний ліміт в односторонньому порядку, без згоди клієнта посилаючись на положення Умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ», які є лише внутрішнім документом установи. Також зазначила, що банком не доведено належними та допустимими доказами нарахування заборгованості за процентами, без вказівки яким саме пунктом договору передбачено нарахування відсотків. Крім цього, у період дії карантину та воєнного часу було внесено ряд змін до законодавства, якими передбачено, що позичальник звільняється від обов`язку сплачувати на користь кредитодавця неустоуку, штраф, пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором. 09 вересня 2025 року представником відповідача - адвокатом Левицькою Ю.В. подано до суду клопотання у якому представник відповідача зазначила про те, що відповідачем частково визнаються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 32\~192,72 грн. Водночас, заявлені позивачем вимоги про стягнення відсотків вважає такими, що суперечать нормам Закону України «Про споживче кредитування», враховуючи те, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Умова договору по нарахуванню процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021. З урахуванням викладеного сторона відповідача просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Також представником відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів у якому вона просила суд витребувати у банківської установі детальний розрахунок заборгованості та чіткі пояснення щодо періоду виникнення заборгованості. Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Левицької Ю.В. про витребування доказів було відмовлено. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Левицька Ю.В., будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, разом з тим, представник відповідача подала до суду клопотання у якому просила розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд доходить до наступного висновку. Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.09.2017 [PERSON] звернулась до АТ\~«ПУМБ»\~з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву № 200880554601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію ПАТ\~«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті Банку в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування. Згідно заяви вбачається, що відповідачу було відкрито на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надано кредитну карку, встановлено кредитний ліміт у сумі 4 800,00 грн. Також, 27 вересня 2017 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені такі умови кредитування: Розділ 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача»: тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту\~30 000 грн. Строк кредитування\~12 місяців, зі спливом якого у разі відсутності заперечень сторін продовжується кожного разу на такий самий строк. Розділ 4 «Інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної сукупної вартості кредиту для споживача»: пільгова процентна ставка\~0 % річних, стандартна процентна ставка, відсотків річних 47,88 %. Таким чином, кредитним договором передбачено застосування процентної ставки\~49 % річних, реальна процентна ставка 59,59% річних. Підписавши паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердила, що отримала та ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування. Судом встановлено, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договором виконало належним чином надавши позичальнику можливість користуватися кредитним лімітом, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 27.09.2017 по 04.02.2025. Також встановлення кредитного ліміту та його збільшення підтверджується Довідкою про збільшення ліміту по договору №200880554601 від 27.07.2017 з якої слідує, що 27.09.2017 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 4\~800,00 грн., який у подальшому збільшено до 35\~200,00 грн. У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. \~Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення\~учасника правочину\~має бути\~вільним і\~відповідати його\~внутрішній волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладення кредитного договору відповідачем не оспорюється. Разом з цим заперечуючи щодо позовних вимог в частині нарахування процентів відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами нарахування заборгованості за відсотками, які на переконання сторони відповідача нараховані всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини\~першої\~статті\~1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1,\~2\~ст.1056-1\~ЦК України\~передбачено,\~що \~процентна\~ставка за\~кредитом може\~бути фіксованою\~або змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до пункту 4 частини\~першої\~статті\~1 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції станом на дату укладення договору у цій справі) \~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті\~18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~(у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими зокрема є умови договору про \~встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Судом встановлено, що умовами кредитного договору №200880554601 від 27.09.2017 укладеного між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] погоджено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 49% річних. Також умовами договору, передбачено, що строк кредитування становить 12 місяців та зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на той строк у разі відсутності заперечень будь-якої сторони. Таким чином, за умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором у межах строку його дії. При цьому, суд вважає хибними посилання представника відповідача щодо застосування до спірних правовідносин положення ст.18 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки вказаною нормою визнаються несправедливими умови договору про \~встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором, водночас у цій справі позивачем заявлено до стягнення заборгованість зі сплати погодженого сторонами розміру процентів у межах строку дії кредитного договору. При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021, оскільки вони не є релевантними до застосування у спірних правовідносинах. Згідно розрахунку позивача, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №200880554601 від 27.09.2017 станом на 04.02.2025 року становить 43\~990,77 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 32\~192,72 грн., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 11\~798,05 грн. Щодо доводів представника відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем відсотків за користування кредитом під час карантину та воєнного стану суд зазначає наступне. Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» № 691-20 від 16.06.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 15 такого змісту: «У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення». Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав законної сили 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З аналізу вищенаведених норм слідує, що зменшено може бути лише розмір пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання. Разом з цим, Проценти ж кредитодавцем нараховані, як плата за користування чужими грошовими коштами, в межах строку кредитування на підставі ст. 1048 ЦК України відповідно до умов договору. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, а також на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не здійснювалось, а тому відсутні правові підстави для відмови у стягненні процентів на підставі п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Разом з цим, доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами [PERSON] матеріали справи не містять, контрозрахунку заборгованості відповідачем не надано. Таким чином, беручи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved