Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

02.09.2025 представник позивача подала до суду позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] \~на користь\~Комунального підприємства\~Звягельської міської\~ради «Звягельтепло»\~ \~14\~007,55\~грн заборгованості та судовий\~збір у\~розмірі 3 028 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 28.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір № 006647 про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та на ім`я останнього відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, яку надає позивач. Відповідач заяву-приєднання до Публічного договору про надання комунальної послуги не підписав, проте послугою користується, тому останній вважається таким, що приєднався до умов відповідного договору. У порушення вимог нормативно-правових актів відповідач своєчасно не оплатив надані послуги, у результаті чого утворилась заборгованість станом на 27.08.2025 у розмірі 14 007,55 грн, з яких: 13 314,42 грн - послуга з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року включно; 693,13 грн - плата за абонентське обслуговування за період з травня 2023 року по травень 2025 року включно. Відповідач на усні та письмові повідомлення не реагує, борг не сплачує. З метою захисту порушених прав представник позивача звернулася до суду з даним позовом. 05.09.2025, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. З`ясувавши обставини, на які учасники у справі посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати комунальних послуг регулюються ЦК України, ЖК України, Законами України Про житлово-комунальні послуги, Правилами надання населенню послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.07.2019 року. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. Відповідно ст. 162 Житлового кодексу України, наймач (власник) квартири зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, підготовлені виконавцем відповідно до Типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно до п.1,5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Ч.1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання боржником. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено,\~що 28.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір № 006647 про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-УІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2189), який введено в дію 01.05.2019 року, було запроваджено новий перелік житлово-комунальних послуг, зокрема до комунальних послуг віднесено послугу з постачання теплової енергії замість послуги з централізованого опалення. Статтею 12 Закону №2189 передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 статті 14 Закону №2189 встановлено, що співвласники багатоквартирного будинку (ОСББ) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги. Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила №830). Відповідач від укладення з позивачем договору про надання послуг з постачання теплової енергії ухиляється, проте послуги отримує. Ч.3 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Пунктом 39 Правил №830 встановлено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб. Так, плата за послугу з постачання теплової енергії складалася з : 1)плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2)плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; 3)внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, які відповідно до частини 1 статті 17 Закону №2189 включалися до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображалися окремо. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830" було затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Відповідно до пункту 4. Публічного договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Хоча [PERSON] заяву-приєднання до Публічного договору не підписав, проте продовжує споживати послуги з постачання теплової енергії, які надає позивач, а тому вважається таким, що приєднався до умов Публічного договору. Встановлено, що відповідач має заборгованість, внаслідок несплати спожитої послуги, яка станом на 27.08.2025 у розмірі 14 007,55 грн, з яких: 13 314,42 грн - послуга з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року включно; 693,13 грн - плата за абонентське обслуговування за період з травня 2023 року по травень 2025 року включно. Відповідач неодноразово попереджався про наявність та необхідність погашення заборгованості, проте на письмові повідомлення не реагує, боргу добровільно не сплачує. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості, або ж спростовували б доводи представника позивача в обґрунтування позовних вимог, відповідачем суду не подано. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладені обставини, зокрема визнання відповідасем позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved