Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості на загальну суму 71019,89 грн., а також судових витрат у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір позики №76784471. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №21 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17562,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12562,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 13.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі - ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір №17244-09/2023. 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29860,40 грн, з яких: 4875,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24985,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, 13.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено кредитний договір №938076. 30.05.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30052024, у відповідності до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.05.2024 до Договору факторингу №30052024 від 30.05.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23596,99 грн, з яких: 3499,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20097,00 грн - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість на загальну суму 71019,89 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість: за договором позики №76784471 у розмірі 17562,50 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12562,50 грн. заборгованості за відсотками; за кредитним договором №17244-09/2023 у розмірі 29860,40 грн., з яких: 4875,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 24985,40 грн. заборгованості за відсотками; за кредитним договором №938076 у розмірі 23596,99 грн., з яких: 3499,99 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 20097,00 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31.07.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся. При цьому, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу відповідача, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.08.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76784471, за умовами якого відповідач отримав позику в розмірі 5000,00 грн., строком на 30 днів, зі строком повернення позики (останній день) 12.09.2023, процентна ставка (базова) 2,5% в день (фіксована), знижена процентна ставка 0,875 % у день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 % за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1604,7 %, орієнтовна загальна вартість позики 6312,50 грн. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», сума позики становить 6312,50 грн., з яких: 5000,00 грн.- сума позики; 1312,50 грн. - розмір процентів. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату, а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та додаткові угоди до нього. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №21 від 20.03.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №76784471 в сумі 17562,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12562,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, 13.09.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 17244-09/2023, за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит у сумі 5000,00 грн., строком на 360 днів, з датою погашення кредиту - 06.09.2024, та процентною ставкою 2,50% на день. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору «Графік платежів», загальна вартість кредиту становить 50000,00 грн., з яких: 5000,00 грн.- сума кредиту; 45000,00 грн. - розмір процентів. 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за плату, та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступити ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно зі витягу з Реєстру боржників від 29.04.2024 до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 29860,40 грн., з яких: 4875,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24985,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 13.08.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 938076 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», за умовами якого на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Договору). Укладення Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-Сайт. У відповідності до п.п. 1.3, 1.4 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 3500,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Як вбачається із п. 1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти: стандартна ставка становить 2.2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Крім того, п.п. 1.5.2 Договору, встановлені умови застосування зниженої процентної ставки у розмірі 1.43 % в день. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору, яким є графік платежів, загальна вартість кредиту становить 30411,50 грн., з яких: 3500,00 грн.- сума кредиту; 26911,50 грн. - розмір процентів. 30.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було укладено Договір факторингу №30052024, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за плату, а ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30052024 від 30.05.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №938076 у розмірі 23596,99 грн, з яких: 3499,99 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 20097,00 грн - заборгованість за відсотками. Судом також встановлено, що вищевказані договори укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та їх було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором і зазначенням у договорі персональних даних відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за вищезазначеними договорами, право вимоги за якими перейшло до нового кредитора. З наданих доказів вбачається, що під час укладення вищевказаних кредитних договорів (договорів позики) сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладені договори є обов`язковими до виконання. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Оскільки відповідач в порушення умов договорів, а також положень чинного законодавства свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом/позикою у встановленому договорами порядку та в строки, то у нього утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за договором позики №76784471 від 13.08.2023 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в розмірі 5000,00 грн., за договором про надання фінансового кредиту №17244-09/2023 від 13.09.2023 в розмірі 4875,00 грн., за договором №938076 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 13.08.2023 в розмірі 3499,99 грн., а всього на загальну суму 13374,99 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за вказаними договорами, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказані висновки щодо застосування ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. Як убачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом по договору про надання фінансового кредиту №17244-09/2023 від 13.09.2023 у розмірі 24985,40 грн., за договором про надання споживчого кредиту №938076 від 13.08.2023 у розмірі 20097,00 грн. Перевіривши здійснені позивачем нарахування, у межах заявлених вимог, судом було встановлено, що розрахунок відсотків здійснений відповідно до умов договорів у межах строку їх дії. Відтак, суд приходить до висновку про те, що вказані суми, належить стягнути з відповідача на користь позивача. Стосовно стягнення з відповідача процентів за користування позикою відповідно до договору позики №76784471 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 13.08.2023 у розмірі 12562,50 грн., слід зазначити таке. Відповідно до умов договору позики №76784471 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеного між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , відповідач отримав позику в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів з датою повернення позики 12.09.2023. Відповідно до додатку №1 до договору позики «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» сторонами погоджено розмір процентів за користуванням кредитом у сумі 1312,50 грн. Отже, враховуючи зміст договору позики, а також строк користування позикою погоджено до 12.09.2023, тому позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування коштами у межах погодженого сторонами строку, тобто до 12.09.2023. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. На підтвердження вимоги щодо розміру заборгованості за відсотками за договором позики, позивачем надано розрахунок заборгованості у сумі 12562,50 грн. за період з 20.03.2024 по 31.05.2025. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором позики у сумі 12562,50 грн. з 20.03.2024 по 31.05.2025 задоволенню не підлягає, оскільки нараховані після закінчення терміну дії договору. Ураховуючи вищезазначене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача по договору позики № 76784471 підлягають стягненню 1312,50 грн. процентів за користуванням позикою. У решті заявлених позовних вимог, слід відмовити. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Матеріали справи не містять, та відповідачем не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 59769,89 грн. У решті заявлених вимог, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial