Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), згідно якого просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» заборгованість за кредитним договором № 19408/112/2024 від 25.06.2024 року в загальному розмірі 23 876,37 грн. (з яких: 19 330,07 грн. - заборгованість за кредитом; 4 546,30 грн. - заборгованість за процентами), а також витрати банку зі сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2024 року між АТ АКБ «Львів» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 19408/112/2024 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 20 600,00 грн., зі сплатою 70,00% річних за користування кредитом, з умовою їх повернення у термін до 24.06.2027 року. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість, яка станом на 12.06.2025 року становить 23 876,37 грн. та складається з: 19 330,07 грн. - заборгованість за кредитом; 4 546,30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.У зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 24.07.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановлено, що 25.06.2024 року між АТ АКБ «Львів» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 19408/112/2024 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 20600,00 грн., зі сплатою 70,00% річних за користування кредитом, з умовою їх повернення у термін до 24.06.2027 року включно. Згідно умов п.1.4. Кредитного договору- видача банком кредиту одноразово, безготівково на поточний рахунок позичальника. Як вбачається з меморіального ордеру № 1119404 від 25.06.2024 року кредитні кошти відповідач отримав у розмірі 20 600,00 грн. Згідно п. 5.1. Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку Кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов`язань, визначених Кредитним договором, а також порушено умови щодо погашення кредиту, сплати процентів й комісії за його користування. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому у договорі розмірі, проте, [PERSON] порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. Станом на 12.06.2025 року заборгованість за кредитним договором № 19408/112/2024 від 25.06.2024 року становить 23 876,37 грн., що складається з: 19 330,07 грн. - заборгованість за кредитом; 4 546,30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним АТ АКБ «Львів». Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як визначено у ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено належного виконання умов кредитного договору відповідачем та на спростування розміру заборгованості за кредитним договором належних доказів суду не надано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 19408/112/2024 від 25.06.2024 року в загальному розмірі 23 876,37 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved