Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 3000 грн щомісячно. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що є батьком [PERSON] 3 моменту народження його донька фактично проживала та була зареєстрована разом з ним та його колишньою дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В проміжку часу з\~2008\~по\~2010\~роки він подарував вказану квартиру колишній дружині, яка в подальшому не допускала і донині не допускає його до цього житла та зняла його із задекларованого або зареєстрованого місця проживання в судовому порядку. 14 травня\~2019\~року заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/22822/18 між ним та [PERSON] було розірвано шлюб. 3 тих пір його життям відповідач не цікавиться, допомоги на його утримання не надає, не піклується про нього. Він самостійно здійснює купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, ліків, інших товарів першої необхідності. Власного житла не має, є особою, яка досягла пенсійного віку, але не має права на пенсію через відсутність необхідного страхового стажу. Єдиним джерелом його доходу є соціальна допомога у розмірі 2361 грн. Будь-яких інших доходів він не має. Жити на вказані кошти вкрай важко, особливо людині, яка не має власного житла та яку не можуть працевлаштувати через реєстрацію місця проживання в [ADDRESS] , де проживають особи, які не мають власного житла. [PERSON] є працездатною особою, офіційно працевлаштована, однак йому не відомо де саме. Встановленої групи інвалідності не має, недієздатною чи обмежено дієздатною в судовому порядку не визнана. Він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до відповідача, батьківських прав позбавлений не був. Заочним рішенням від 10 березня 2025 року суд позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька задовольнив. Ухвалою від 16 липня 2025 року суд поновив [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що відсутність страхового стажу свідчить про те, що позивач не працював, не мав заробітної плати. Батьки розлучилися 14 травня 2019 року, коли вона вже була повнолітньою, тому аліменти на її утримання не стягувалися. Ще до розірвання шлюбу стосунки між батьками були натягнуті і [PERSON] не надавав належного утримання своїй сім`ї. Будучи працездатною особою, позивач не працював, не мав доходу і не піклувався та не утримував свою сім`ю, зокрема і дітей. Про те, як "належно" [PERSON] виконував свої батьківські обов`язки може свідчити його відношення до меншої сестри [PERSON] , на яку він не сплачує аліменти, заборгованість по яких станом на 30 квітня 2025 року становить 153552,92 грн. Позивач не знає дійсної адреси її реєстрації, дійсного місця проживання і в нього навіть відсутній її номер телефону. Нині вона проживає в м.Луцьк, де працює, тому вимушена винаймати приватну квартиру, на оплату якої витрачає значні кошти. Оскільки позивач [PERSON] фактично не піклується про свою меншу дочку [PERSON] , не сплачує аліменти на її утримання, вона вимушена допомагати своїй матері утримувати сестру. Тому зазначена в позові сума аліментів постановить її в скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що до розірвання шлюбу забезпечував сім`ю всім необхідним, всі зароблені гроші віддавав дружині. Кожного року діти їздили на море, речі їм купував лише брендові, оплачував репетиторів, гуртки. В 90-х роках працював перевізником, возив людей на Іспанію, Португалію, за поїздку заробляв близько 1300 доларів США. З 2004 року працював в м.Київ ливарником, потім поїхав на заробітки в Москву, повернувся з початком карантину. Гроші надсилав дружині, розписок про отримання не брав. Орієнтовно в 2008 році подарував дружині квартиру, яка була набута ним ще до шлюбу. Оскільки на жодній роботі офіційно не був працевлаштований, не має стажу, а тому не отримує пенсії. Нині працевлаштуватися не може через свій вік, проживає в хостелі, нерухомого та рухомого майна не має. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву мотиви. Додатково пояснив, що відсутність у позивача страхового стажу свідчить про те, що останній не працював. Доказів, що позивач утримував доньку до досягнення нею повноліття, позивач не надав. Позивач не виконує обов`язку щодо утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , має заборгованість зі сплати аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про народження серії\~ [NUMBER] , виданим повторно 05 листопада 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненсьої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня\~2019\~року у справі № 569/22822/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом від 08 липня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. За розрахунком головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місьті Рівному Кирилюк Н.М. від 15 травня 2025 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів по ВП № 63024377 станом на 30 квітня 2025 року становить 153552,92 грн. З 15 квітня 2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру Рівненської територіальної громади № 2024/010569871 від 03 вересня 2024 року Згідно з довідкою Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради № 31 від 04 листопада 2024 року, [PERSON] перебуває на обліку у Департаменті соціальної політики Рівненської міської ради та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 2361 грн на місяць. У Пенсійному фонді України як отримувач пенсії позивач не значиться, що підтверджується довідкою № 3255 від 04 листопада 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За положеннями ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до ст.204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. За положеннями ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх батьків виникає за сукупності таких умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Потреба матері, батька в матеріальній допомозі залежить від їх матеріального становища. При цьому, до уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків не пов`язаний з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, про що зазначено, зокрема в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Норми глави 17 Сімейного кодексу України, що регулюють утримання повнолітніми дочкою, сином своїх батьків, не містять визначення осіб, які є непрацездатними, а тому суд застосовує положення ч.3 ст.75 СК України, відповідно до якої непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи. Позивач є батьком відповідача, батьківських прав щодо неї не позбавлений. Позивач, [INFO] , досяг пенсійного віку, а отже, є непрацездатним. Розмір державної соціальної допомоги в сумі 2361 грн на місяць, яку отримує [PERSON] , відсутність рухомого та нерухомого майна, яке надає йому додатковий дохід, свідчить про скрутне матеріальне становище позивача, в зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. \~ \~ За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вказаних вимог відповідач не надала доказів ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неї. Відсутність у позивача страхового стажу сама по собі не свідчить, що позивач не працював, не отримував дохід та не утримував дочку (відповідача) до її повноліття. До досягнення відповідачем повноліття аліменти на її утримання в примусовому порядку не стягувалися, докази відмови позивача від добровільного надання матеріальної допомоги на дочку у справі відсутні. Невиконання позивачами обов`язку щодо утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , на що покликається відповідач, не є підставою для звільнення відповідача, як дочки, від обов`язку утримувати батька, як і не є такою підставою відсутність спілкування між сторонами. Докази стану здоров`я відповідача чи наявності на її утримання інших осіб, у справі відсутні, що свідчить про можливість останньої надавати матеріальну допомогу батьку. Крім того, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків не пов`язаний з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, про що зазначено, зокрема в постанові Верховного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Разом з тим, доказів матеріального стану відповідача, який би давав їй можливість сплачувати аліменти на утримання батька у визначеному ним розмірі, позивач не надав. Беручи до уваги встановлені у справі обставини, суд визначає розмір аліментів у сумі 1000 грн щомісячно, а тому позов належить задовольнити частково. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений. \~ На підставі наведеного та

Outcome: partial