Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - ТОВ «Бізпозика») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 09 червня 2024 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено договір № 502120-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 09 червня 2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 502120-КС-001 про надання кредиту. 09 червня 2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 502120-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4132 на номер телефону [NUMBER] (зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 09 червня 2024 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено договір № 502120-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1 договору ТОВ «Бізпозика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 33 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Умовами договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою за кожен день користування кредитом та становить 1,15013537 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 договору погоджено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором від 09 червня 2024 року № 502120-КС-001 виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 33 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а лише частково сплатив кошти, тому станом на 22 червня 2025 року утворилась заборгованість за договором № 502120-КС-001 про надання кредиту у розмірі 20 450,56 грн, з яких: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 7 942,91 грн, сума прострочених платежів за процентами - 10 850,99 грн. На підставі викладеного ТОВ «Бізпозика» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 502120-КС-001 про надання кредиту від 09 червня 2024 року у розмірі 20 450,56 грн, а також судові витрати (судовий збір) - 2 422,40 грн. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Рух справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2025 року справу № 539/3764/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. У відповіді, яка надійшла до суду з Відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 вересня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив; витребувано в Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») інформацію щодо перерахування коштів за кредитним договором на рахунок відповідача. 30 вересня 2025 року до суду від АТ «Ощадбанк» надійшла інформаційна довідка та виписка по рахунку для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 10 червня 2024 року до 14 листопада 2021 року. ТОВ «Бізпозика» у судові засідання не з`явилося, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Позивач у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні за відсутності представника позивача, вказував, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання 16 вересня 2025 року відповідач не з`явився, тому розгляд справи відкладено на 14 жовтня 2025 року. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання та отримані ним. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає причини неявки відповідача у судові засідання неповажними. Відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 14 жовтня 2025 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 20 жовтня 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що ТОВ «Бізпозика» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 06 квітня 2017 року (реєстраційний № 13103600), видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Згідно з анкетою клієнта [PERSON] висловив бажання отримати кредит у розмірі 33 000 грн; дата отримання кредиту: 09 червня 2024 року; його електронна адреса: [INFO]; фінансовий номер телефону позичальника: [NUMBER] , номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів: [NUMBER] . 09 червня 2024 року [PERSON] , ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником), одноразовим ідентифікатором UA-6707 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Для укладення договору про надання кредиту у порядку, встановленому правилами шляхом обміну електронними повідомленнями, ТОВ «Бізпозика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 502120-КС-001 про надання кредиту, дистанційно, в електронній формі. 09 червня 2024 року [PERSON] прийняв зазначену пропозицію. ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] 09 червня 2024 року через телекомунікаційну систему уклали договір № 502120-КС-001 про надання кредиту, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4132. Позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 33 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика» (пункт 2.1 договору про надання кредиту). У договорі про надання кредиту зазначено: строк кредиту - 24 тижні, процентна ставка - 1,5 % в день (фіксована), комісія за надання кредиту - 4 950 грн, загальний розмір наданого кредиту - 33 000 грн, термін дії договору - до 24 листопада 2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 97 815,78 грн. На виконання ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року АТ «Ощадбанк» надало інформацію, що банком на ім`я [PERSON] була емітована платіжна картка № [NUMBER] ; 10 серпня 2024 року було зарахування коштів у розмірі 33 000 грн на зазначену платіжну картку. Вказані обставини також підтверджуються довідкою (повідомленням) АТ «Ощадбанк» від 23 вересня 2025 року та випискою за поточним рахунком клієнта за період з 09 червня 2024 року до 24 листопада 2024 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом у гривні від 01 липня 2025 року заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2024 року № 502120-КС-001 [PERSON] не погашена та становить 20 450,56 грн, з яких: 7 942,91 грн - заборгованість за кредитом, 10 850,99 грн - заборгованість за відсотками, 1 656,66 грн - заборгованість за комісією. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір кредиту та додаткова угода до нього, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не ним, матеріали справи не містять. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір та додаткова угода до нього укладені з дотриманням вимог закону. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, пропозиція укласти договір про надання кредиту, договір про надання кредиту, які підписані відповідачем, містить інформацію щодо кредитування, зокрема, тип кредиту, суму (ліміт) кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклав кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернув, тому ТОВ «Бізпозика» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення кредитної заборгованості. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору та розмір заборгованості за кредитом. Отже, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останнім свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем, заборгованість за кредитом становить 20 450,56 грн, з яких: 7 942,91 грн - заборгованість за кредитом, 10 850,99 грн - заборгованість за відсотками, 1 656,66 грн - заборгованість за комісією. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів та розрахунку заборгованості встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором відповідач виконав неналежним чином та має непогашену заборгованість за договором № 502120-КС-001 про надання кредиту від 09 червня 2024 року у розмірі 20 450,56 грн. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Позовні вимоги задоволено, тому суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved