Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх спільної дитини. В обґрунтування позову посилався на те, що з 2017 року він проживав з відповідачкою однією сім`єю та у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом з ним та перебуває на його повному фінансовому утриманні та самостійному вихованні. Зазначив, що він як батько дитини здійснює догляд за донько ю, забезпечує її всім необхідним, забезпечує гармонійних розвиток та піклується про її здоров`я. Вказував, що вони дійшли згоди щодо місця проживання дитини про що уклали нотаріально посвідчений договір. Крім того зазначав, що на даний час у зв`язку із необхідністю оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, а також з метою переміщення з дитиною без документального оформлення згоди матері у нього виникла необхідність у встановленні факту, що він самостійно виховує та утримує дитину. Враховуючи викладене, з посиланням на норми процесуального права просив визначити місце проживання неповнолітньої доньки разом із батьком та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. В судове засідання позивач не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У відповідності до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. В даному випадку батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають, однак це не може бути перешкодою у вирішенні питання про залишення проживання дитини з батьком чи матір`ю у разі відсутності у них спору з даного питання. Згідно укладеного нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н..В. від 05.08.2025 року, батьки дитини домовились, що дочка проживатиме разом з батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні. У відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому\~порядку можуть\~бути встановлені\~також інші\~факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно довідки зі школи дитячого розвитку «KINDERLIFE» [PERSON] приводить і забирає дочку з дитячої виховної установи. Бере активну участь у вихованні дитини, постійно цікавиться її успіхами у навчанні, проявляє турботу та любов до неї. Дитина охайна, доглянута та має всі необхідні для навчання речі. Згідно Акту №574 ТОВ «ЄВРОКОМУНБУД» [PERSON] разом із дочкою [PERSON] спільно проживають по [ADDRESS] . Матір дитини за вказаною адресою не проживає. Таким чином факт проживання дитини з батьком, утримання та самостійного вихованням батьком дитини повністю підтверджується наданими доказами. Крім того зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт проживання дитини з батьком, здійснення ним самостійного виховання неповнолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька. Враховуючи викладене суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved