Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

В червні 2025 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 21 вересня 2018 року між нею та відповідачем Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1898. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося; між ними відсутнє взаєморозуміння, стосунки не склалися, шлюб зберегти неможливо; з 01 січня 2025 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Спільно нажите майно поділено в добровільному порядку. Позивачка в судове засідання не з?явилася; про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; в позовній заяві зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить провести розгляд справи за її відсутності. 06 жовтня 2025 року через загальну канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва від відповідача надійшов письмовий відзив на позов. У своєму відзиві відповідач зазначив, що дійсно, він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 21 вересня 2018 року. Дійсно, з 01 січня 2025 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та проживають окремо; між ними відсутнє взаєморозуміння; збереження шлюбу неможливе. Також зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Питання щодо спільно нажитого майна вирішено добровільно, в позасудовому порядку. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2018 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства; шлюб носить формальний характер; примирення між сторонами неможливе. Так, згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і стало неможливим, а тому, їх шлюб, відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, розривається. Після розірвання шлюбу прізвища сторін незмінні. На підставі викладеного та

Outcome: approved