Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У вересні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Чернишову О. Ю. звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 18 липня 2024 року (надійшла на адресу суду 22 липня 2024 року), посилаються на те, що вони відповідно до Державних актів на право постійного користування землею є землекористувачами суміжних земельних ділянок рілля, з цільовим призначенням ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території с. Крючки Веселівської сільської ради Балаклійського району, з земельної ділянки № [NUMBER] площею 47,64 га, а саме: [PERSON] є користувачем земельної ділянки площею 1,82 га (Державний акт на право постійного користування землею серії IV-ХР № 018297); [PERSON] є користувачем земельної ділянки площею 1,82 га (Державний акт на право постійного користування землею серії IІІ-ХР № 018472); [PERSON] є користувачем земельної ділянки площею 2,00 га (Державний акт на право постійного користування землею серії IV-ХР № 018296). Зазначені земельні ділянки вони використовують з 2001 року, позивач [PERSON] сплачує відповідний земельний податок, а позивачі [PERSON] та [PERSON] , як пенсіонери, звільнені від сплати такого податку. У 2021 році при замовленні кадастрових номерів на вищезазначені земельні ділянки та виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж, позивачі дізнались про те, що відповідно до відомостей з Публічної кадастрової карти на їх земельні ділянки частково накладені земельні ділянки: площею 2,00 га (кадастровий номер 6320286200:01:00:0100), яка належить [PERSON] (площа співпадіння 15,2672 %); площею 2,00 га (кадастровий номер 6320286200:01:00:0099), яка належить [PERSON] (площа співпадіння 16,3908 %); площею 2,00 га (кадастровий номер 6320286200:01:00:0098), яка належить [PERSON] (площа співпадіння 16,5196 %). Вищезазначені обставини стали наслідком відмови їм у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Крім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам стало відомо, що вищезазначені земельні ділянки наразі перебувають у користуванні ФГ "Глорі Агро" на підставі окремих договорів оренди земельних ділянок від 10 жовтня 2020 року, укладених з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачі зазначають, що ними на своїх земельних ділянках, користувачами яких вони є, було посіяно озиму пшеницю під врожай 2022 року, для чого ними було проведено закупівлю: 1,5 т озимої пшениці, вартістю 17 400,00 грн.; дизельне паливо у період з 04\~серпня 2021 року по 14 вересня 2021 року на загальну суму 8 785,89 грн. Проте, у період з 18 по 19 листопада 2021 року озима пшениця, що вже зійшла на полі позивачів на площі 4 га, була передискована та повністю знищена ФГ "Глорі Агро" для подальшого проведення цим фермерським господарством у 2022 році весняних польових робіт на орендованих у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельних ділянках. Про такі обставини позивачі повідомили правоохоронні органи. У подальшому, вже після подачі до суду позовної заяви, а саме 11 грудня 2023 року, Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області було подано інформацію про виправлення відомостей Державного земельного кадастру через помилки в координатах поворотних точок меж земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з кадастровими номерами: 6320286200:01:00:0100; 6320286200:01:00:0099 та 6320286200:01:00:0098 відповідно, а також про присвоєння земельним ділянкам позивачів кадастрових номерів, а саме: 6320286200:01:000:0131 (у користуванні [PERSON] , витяг від 25 листопада 2021\~року); 6320286200:01:000:0129 (у користуванні [PERSON] , витяг від 22 листопада 2021 року) та 6320286200:01:000:0140 (у користуванні [PERSON] , витяг від 22 грудня 2021\~року). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Харківській області середня врожайність з 1 га земель становить 49,6 ц пшениці. Тобто з 4 га, продискованих ФГ "Глорі Агро" середня врожайність становить 19,6 т (49,6 ц х 4), саме такий врожай вони не отримали. Додатково зазначили, що середня вартість пшениці 2-3 класу в грудні 2022 року (закупівля на елеваторі) відповідно до даних журналу "Агроеліта" становить 6 267 грн./т, а тому їх упущена вигода становить 124 086,60 грн. (19,6 т х 6\~267,00\~грн.). Позивачі вважають, що саме через помилки Головного управління Держгеокадастру в Харківській області відбулось часткове накладення земельних ділянок, які належать на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, що перебувають в їх постійному користуванні, а також те, що саме через такі помилки було знищено врожай озимої пшениці, яку вони посадили на своїх земельних ділянках, ФГ "Глорі Агро", яке здійснило дискування полів, тобто їм спричинено збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 124 086,60 грн. Саме такий розмір збитків, посилаючись на положення ст.\~1166 ЦК України, позивачі просять відшкодувати спільно на їхню користь. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 30 вересня 2021\~року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів та встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень (Т.1, а.с. 56-57). 08 грудня 2021 року на адресу Балаклійського районного суду Харківської області надійшла уточнена позовна заява (Т. 1, а.с. 193-202). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16 грудня 2021 року постановлено про прийняття уточненої позовної заяви до розгляду, а також задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів (Т. 1, а.с. 215). 27 лютого 2023 року на виконання розпорядження голови Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18 березня 2022 року, цю цивільну справу було передано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 23\~вересня 2023 року ця цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (Т.2, а.с.\~11). Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року цю цивільну справу було прийнято до свого провадження і призначено підготовче засідання у справі (Т. 2, а.с. 14). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03\~липня 2023 року клопотання, подане від імені [PERSON] про проведення розгляду цієї справи без її участі було повернуто заявникові без розгляду (Т. 2, а.с. 41). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03\~липня 2023 року клопотання представника позивачів про проведення судового засідання в цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було повернуто заявникові без розгляду (Т. 2, а.с. 42). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03\~жовтня 2023 року постановлено про задоволенні клопотання представника позивачів про витребування доказів (Т. 2, а.с. 82-83). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07\~грудня 2023 року постановлено про задоволенні клопотання представника позивачів про проведення судового засідання в цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (Т. 2, а.с. 116). Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів" № 4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області перейменовано на Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було повернуто заявникові без розгляду (Т. 3, а.с. 97-98). Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (Т. 3, а.с. 106-107). Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2025 року постановлено про задоволення клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (Т. 3, а.с. 139-140). Відзиву на позовну заяву після подання заяви про зміну предмету позову на адресу суду не надходило. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з?явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] адвокат Чернишова О. Ю. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві про зміну предмету позову та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності поданими доказами, оскільки на його думку у справі відсутні докази спричинення позивачам збитків у формі упущеної вигоди, як і відсутні докази розміру таких збитків. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також представник третьої особи ФГ "Глорі Агро" у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заперечень проти позову не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Савинської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (Т. 3, а.с. 35). Суд, вислухавши вступне слово і пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків. Судом установлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії IV-ХР № 018297, виданого на підставі рішення Харківської обласної державної адміністрації № 26 від 22 січня 2001 року і наданого суду в засвідченій представником позивачів копії, на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 1,82 га, з цільовим призначенням ведення особистого підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах згідно з планом на території Веселівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 454 від 18 грудня 2001 року (Т. 1, а.с. 14). Відповідно до пояснювальної записки до технічного звіту з інженерно-геодезичних робіт, виконаних при інвентаризації земельної ділянки та акту встановлення та погодження меж землекористування без номеру та дати, наданими суду в засвідчених представником позивачів копіях, земельна ділянка, що знаходиться в користуванні [PERSON] , площею 1,82 га, розташована в с. Крючки Балаклійського району Харківської області, остання межує: від А до Б із землекористувачем Проценко; від Б до В із землями Веселівської сільської ради; від В до Г із землекористувачем [PERSON] та від Г до А із землями Веселівської сільської ради (Т. 1, а.с. 15-17, 17 зворот-18). Маючи на меті внести відомості про вищезазначену земельну ділянку до Державного земельного кадастру, [PERSON] звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Так, відповідно до вищезгаданої технічної документації, земельна ділянка [PERSON] № 24 знаходиться за межами населеного пункту на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (Т. 1, а.с. 21-22). 24 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Відділу у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, однак рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-1202101982021 від 26 серпня 2021\~року йому було відмовлено у вчиненні таких дій з посиланням на те, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі перевірки електронного документа, а саме розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (Т. 1, а.с. 19, 20). Відповідно до висновку державного кадастрового реєстратора Відділу у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Федусенка\~О.\~М., ухваленого відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру та наданого суду в засвідченій представником позивачів копії, встановлено перетин земельної ділянки з ділянкою 6320286200:01:000:0100 (площа співпадає на 15,2672 %) (Т.1, а.с. 20 зворот). Разом з тим, судом установлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії IV-ХР № 018296, виданого на підставі рішення Харківської обласної державної адміністрації № 26 від 22 січня 2001 року і наданого суду в засвідченій представником позивачів копії, на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 2,0 га, з цільовим призначенням ведення особистого підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах згідно з планом на території Веселівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 453 від 18 грудня 2001 року (Т. 1, а.с. 24). Відповідно до пояснювальної записки до технічного звіту з інженерно-геодезичних робіт, виконаних при інвентаризації земельної ділянки та акту встановлення та погодження меж землекористування без номеру та дати, наданими суду в засвідчених представником позивачів копіях, земельна ділянка, що знаходиться в користуванні [PERSON] , площею 2,0\~га, розташована в с. Крючки Балаклійського району Харківської області, остання межує: від А до Б із землями Веселівської сільської ради та від Б до А із землекористувачем [PERSON] (Т. 1, а.с. 25-27, 27 зворот-28). Маючи на меті внести відомості про вищезазначену земельну ділянку до Державного земельного кадастру, [PERSON] звернулась до фізичної особи-підприємця [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Так, відповідно до вищезгаданої технічної документації, земельна ділянка [PERSON] № 25 знаходиться за межами населеного пункту на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (Т. 1, а.с. 29-30). 24 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до Відділу у Дунаєвецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, однак рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-6800811742021 від 25 серпня 2021\~року їй було відмовлено у вчиненні таких дій з посиланням на те, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі перевірки електронного документа, а саме встановлено перетин земельних ділянок з ділянкою 6320286200:01:000:0100 (площа співпадає на 16,3908 %) (Т. 1, а.с. 33, 33 зворот, 34). 01 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до Відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, однак рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-5302297892021від 16\~вересня 2021 року їй було відмовлено у вчиненні таких дій з посиланням на те, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі перевірки електронного документа, а саме невідповідність ст. 26 ЗУ "Про Державний земельний кадастр", встановлено перетин земельних ділянок з ділянкою 6320286200:01:000:0100 (площа співпадає на 16,3908 %), перетин з ділянкою 6320286200:01:000:0098 (площа співпадає на 16,5854 %), перетин з ділянкою 6320286200:01:000:0099 (площа співпадає на 16,5196 %) (Т. 1, а.с. 31, 32). Відповідно до повідомлення Головного управління ДПС у Харківській області №\~31544/6/20-40-24-8-20 від 02 серпня 2021 року, наданого суду в засвідченій представником позивачів копії, заборгованість з земельного податку з фізичних осіб на земельну ділянку для ведення підсобного селянського господарства за межами населених пунктів на території Веселівської сільської ради площею 2,0 га, станом на 26 липня 2021 року відсутня (Т.1, а.с.\~35). Також, судом установлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-ХР № 018472, виданого на підставі рішення Харківської обласної державної адміністрації № 26 від 22 січня 2001 року і наданого суду в засвідченій представником позивачів копії, на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 1,82 га, з цільовим призначенням ведення особистого підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах згідно з планом на території Веселівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 404 від 30 січня 2001 року (Т. 1, а.с. 38). Відповідно до пояснювальної записки до технічного звіту з інженерно-геодезичних робіт, виконаних при інвентаризації земельної ділянки та акту встановлення та погодження меж землекористування без номеру та дати, наданими суду в засвідчених представником позивачів копіях, земельна ділянка, що знаходиться в користуванні [PERSON] , площею 1,82\~га, розташована в с. Крючки Балаклійського району Харківської області, остання межує: від А до Б із землями Веселівської сільської ради № від Б до В із землекористувачем [PERSON] ; від В до Г із землями Веселівської сільської ради та від Г до А із землекористувачем [PERSON] (Т. 1, а.с. 39-40, 41-42). Маючи на меті внести відомості про вищезазначену земельну ділянку до Державного земельного кадастру, [PERSON] звернулась до фізичної особи-підприємця [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Так, відповідно до вищезгаданої технічної документації, земельна ділянка [PERSON] № 22 знаходиться за межами населеного пункту на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (Т. 1, а.с. 44-45). 24 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до Відділу в Овідіопольському міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, однак рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-51022054641011 від 30 серпня 2021 року їй було відмовлено у вчиненні таких дій з посиланням на те, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, а саме ст 29 ЗУ "Про землеустрій", п. 4.4.16 наказу № 56 від 09 квітня 1998 року "Про затвердження Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:1500", рекомендовано привести матеріали польових робіт у відповідність вимогам вищезазначених нормативно-правових актів (Т. 1, а.с. 43). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №\~264498325 від 06 липня 2021 року, наданої суду в засвідченій представником позивачів копії, власником земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 6320286200:01:000:0100) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 14774-СГ від 31 серпня 2020 року є [PERSON] , який є третьою особою в цій справі (номер запису про право власності/довірчої власності: 38129551). Відповідно до відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно, користувачем цієї земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2020 року є Фермерське господарство "Глорі Агро", строк дії договору 7 років по 10 жовтня 2027 року з правом пролонгації та передачею земельної ділянки в суборенду (номер запису про інше речове право: 42329745, дата державної реєстрації: 31 травня 2021 року) (Т. 1, а.с. 46). Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №\~264502023 від 06 липня 2021 року, наданої суду в засвідченій представником позивачів копії, власником земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 6320286200:01:000:0099) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 13439-СГ від 14 серпня 2020 року є [PERSON] , яка є третьою особою в цій справі (номер запису про право власності/довірчої власності: 38659181). Відповідно до відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно, користувачем цієї земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2020 року є Фермерське господарство "Глорі Агро", строк дії договору 7 років по 10 жовтня 2027 року з правом пролонгації та передачею земельної ділянки в суборенду (номер запису про інше речове право: 42306633, дата державної реєстрації: 28 травня 2021 року) (Т. 1, а.с. 47). Також, судом установлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №\~264503613 від 06 липня 2021 року, наданої суду в засвідченій представником позивачів копії, власником земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 6320286200:01:000:0098) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 13440-СГ від 14 серпня 2020 року є [PERSON] , яка є третьою особою в цій справі (номер запису про право власності/довірчої власності: 38681993). Відповідно до відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно, користувачем цієї земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 10\~жовтня 2020 року є Фермерське господарство "Глорі Агро", строк дії договору 7 років по 10 жовтня 2027 року з правом пролонгації та передачею земельної ділянки в суборенду (номер запису про інше речове право: 42156310, дата державної реєстрації: 20\~травня 2021\~року) (Т. 1, а.с. 46). Додатково, судом установлено, що вищезазначені земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у приватну власність в порядку ст.ст. 118, 121\~Земельного кодексу України, звернувшись на адресу Головного управління Держгеокадастру в Харківській області та надавши погоджений проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також Витяги з Державного земельного кадастру (Т. 1, а.с.\~76, 77, 78). На виконання ухвали суду Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області було надано належним чином засвідчені копії наказів № 13439-СГ від 14 серпня 2020\~року, № 13440-СГ від 14 серпня 2020 року та № 14774-СГ від 31 серпня 2020 року "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність" на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно, разом із проєктами землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок, як і надано схеми розташування земельних ділянок з кадастровими номерами 632028200:01:000:0100, 632028200:01:000:0099, 632028200:01:000:0098 (Т. 1, а.с. 86-87, 88-89, 90-91, 92-117, 118-140, 141-157, 239, 240, 241, Т.2, а.с. 99, 100, 101). Таким чином, дійсно з поданих суду доказів вбачається накладення поворотних точок меж земельних ділянок з кадастровими номерами 632028200:01:000:0100, 632028200:01:000:0099, 632028200:01:000:0098 на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні позивачів, що й стало підставою для звернення позивачами до суду із первісним позовом, який в подальшому уточнювався (Т. 1, а.с. 2-10, 193-202). Разом з тим, судом установлено, що на підставі заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру від 12 листопада 2021 року, наданих суду в засвідчених представником відповідача копіях, до земельної ділянки 6320286200:01:000:0100, було внесено зміни до поворотних точок меж земельної ділянки (заява № ЗВ-9201951432021); до земельної ділянки 6320286200:01:000:0099, було внесено зміни до поворотних точок меж земельної ділянки (заява № ЗВ-9201950322021) та до земельної ділянки 6320286200:01:000:0098, було внесено зміни до поворотних точок меж земельної ділянки (заява № ЗВ-9201950382021) (Т. 2, а.с. 121-122, 135-136143-144). У зв`язку із чим, земельна ділянка, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування серії IV-ХР № 018297 внесена до Державного земельного кадастру 22 грудня 2021 року та останній присвоєно кадастровий номер 6320286200:01:000:0140, що підтверджується відповідним Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-0523256682021 від 22 грудня 2021 року, наданим суду в засвідченій представником відповідача копії (Т. 2, а.с. 123-128). Земельна ділянка, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування серії IІІ-ХР № 018472 внесена до Державного земельного кадастру 22 листопада 2021 року та останній присвоєно кадастровий номер 6320286200:01:000:0129, що підтверджується відповідним Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-6509971122021 від 22 листопада 2021 року, наданим суду в засвідченій представником відповідача копії (Т. 2, а.с. 137-142). Земельна ділянка, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування серії IV-ХР № 018296 внесена до Державного земельного кадастру 25 листопада 2021 року та останній присвоєно кадастровий номер 6320286200:01:000:0131, що підтверджується листом Відділ № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 12977/506-323 від 96 грудня 2023 року, наданим суду в засвідченій представником відповідача копії (Т. 2, а.с. 129). Таким чином, з кінця 2021 року земельні ділянки позивачів внесені до Державного земельного кадастру. Зазначені обставини слугували підставою для подання позивачами заяви про зміну предмету позову (Т. 2, а.с. 216-222), в якій останні фактично визнають відсутність спору щодо визнання наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 13439-СГ від 14 серпня 2020\~року, № 13440-СГ від 14 серпня 2020 року та № 14774-СГ від 31 серпня 2020 року "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність" на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як і визнають відсутність спору щодо реєстрації прав власності на такі земельні ділянки. Водночас змінюючи предмет позову, позивачі, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, ураховуючи помилки Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, які призвели до часткового накладення земельних ділянок, які належать на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, що перебувають в їхньому постійному користуванні, і що саме через ці помилки було знищено врожай озимої пшениці, яку вони посадили на своїх земельних ділянках, ФГ "Глорі Агро", яке здійснило дискування полів, тобто їм спричинено збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 124 086,60 грн., надаючи при цьому власний розрахунок таких збитків. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового, додаткового. Для застосування заходів цивільно-правової відповідальності необхідний склад цивільного правопорушення. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміють майнову шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Неодержаний дохід (упущена вигода) це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, завданими потерпілій особі. Позивачу в цій категорії справ слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах), а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків (повинні мати чітке документальне обґрунтування). Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачено статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини. Разом з тим спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України. Згідно із частиною 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними нормами і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладено в пунктах 5.9, 5.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17). Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Незаконними діями органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування є дії, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції зазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена. Позивачі посилаються на те, що через помилки відповідача створювалися реальні перешкоди в користуванні частинами їх земельних ділянок, що перебувають в постійному користуванні, внаслідок чого вони не отримали тих доходів, які реально могли одержати за звичайних обставин, якби їхнє право не було порушено. Судом установлено, що 25 листопада 2021 року позивачі в цій справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись на адресу Відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про спричинення їм збитків, шляхом передискування озимої пшениці на частинах земельних ділянок, що належать їм на праві постійного користування (Т. 2, а.с. 227-228). Відповідно до повідомлення начальника Відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції М. Муленка № 18582/119-68/01-2021 від 06 грудня 2021 року, в ході перевірки відомостей, викладених в заяві було встановлено, що 19 листопада 2021 року на території Веселівської сільської ради було задисковане поле для подальшого проведення весняних польових робіт Фермерським господарством "Глорі Агро", співвласником якого є [PERSON] , яким на цю земельну ділянку були укладені договори оренди від 10\~жовтня 2020 року для ведення господарства з власниками таких земельних ділянок, для вирішення питання по суті рекомендовано звернутись до суду (Т. 2, а.с. 224). Оцінюючи правомірність дій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області суд зауважує таке. Згідно з частиною\~першою\~статті\~116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі зазначають про обов?язковість погодження з ними, як із суміжними землекористувачами меж земельної ділянки, а також те, що формування їх земельних ділянок відбулось вже після звернення третіх осіб до кадастрових реєстраторів із заявами про внесення відповідних виправлень. Так, за змістом статті\~198 ЗК України\~погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, яка є комплексом робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно зі статтею\~55 Закону України "Про землеустрій"\~встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Відповідно до пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої\~наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №\~376,\~зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно зі статтею\~152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №\~514/1571/14, провадження № 14-552цс18, у постанові від 20 березня 2019 року у справі №\~350/67/15, провадження № 14-652цс18, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №\~545/1149/17, провадження № 14-730цс19, зазначила про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття\~198 ЗК України\~лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Таким чином, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом рішення про відмову у затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність. Що, відповідно, не може вважатись неправомірною дією з боку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Разом з тим, відповідно до частини\~другої\~статті\~22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)\~втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Позивач також має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (постанова Верховного Суду у справі № 703/3303/20 від 26\~жовтня 2022 року, провадження № 61-8163св22). Отже пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду від 02 березня 2021 року у справі №\~922/1742/20, від 17 лютого 2021 року у справі №\~916/450/20). Обґрунтовуючи розмір збитків у формі упущеної вигоди позивачі навели власні розрахунки. Так, відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Харківській області середня врожайність з 1 га земель становить 49,6 ц пшениці (Т. 2, а.с. 225). Тобто з 4 га, продискованих ФГ "Глорі Агро" середня врожайність становить 19,6 т (49,6 ц х 4) саме такий врожай позивачі, на їхню думку, не отримали. Додатково позивачі зазначили, що середня вартість пшениці 2-3 класу в грудні 2022 року (закупівля на елеваторі) відповідно до даних журналу "Агроеліта" становить 6 267 грн./т (Т. 2, а.с. 226), а тому їх упущена вигода становить 124\~086,60 грн. (19,6 т х 6 267,00 грн.). Статтею\~152 ЗК України\~передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Підстави і порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам передбачені ст. ст. 156, 157 ЗК України. Відповідно до ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі; є) використання земельних ділянок для потреб надрокористування з метою дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення. Частиною 1 статті 157 ЗК України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Як вбачається із пункту 2 вказаного вище Порядку, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відповідно до п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Згідно з пунктом 5 вказаного вище Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Матеріали справи не містять акту визначення розміру збитків, затвердженого відповідним органом державної влади чи місцевого самоврядування, як це передбачено чинним Порядком. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачами належними і допустимими доказами не доведено збитків (упущеної вигоди) на суму 124\~086,60 грн., а тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачами складу цивільного правопорушення (розміру збитків та причинно-наслідкового зв`язку їх з неправомірною поведінкою відповідача), у зв`язку із чим в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed