Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] 14.02 2025 року звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту спільного проживання із померлим [PERSON] , [INFO] , в період з травня 2004 року і до його смерті [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона проживала разом з [PERSON] з 2004 року по [INFO] у цивільному шлюбі, який вони не реєстрували, так як не було потреби. Почали спільно проживати, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з травня 2004 року. [PERSON] та [PERSON] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою реєстрації заявниці. Також зазначила, що 29.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] були обвінчані у Православній церкві України Свято-Успенської Парафії. Дітей спільних в них не було. Одним із фактів того, що [PERSON] та [PERSON] , проживали разом є те, що заявниця здійснювала неодноразово виклики до поліції стосовно [PERSON] , щодо вчинення останнім домашнього насильства. Виклики було зареєстровано до Інформаційно-комунікаційної системи Інформаційного порталу Національної поліції України в підсистемі «Єдиний облік»: № 22707 від 28.04.2023 року; № 31380 від 08.06.2023 року. За результатами їх опрацювання працівниками Святошинського управління поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП: - ВАВ 259503 від 28.04.2024 року; - ВАВ 259842 від 08.06.2024 року + винесено ТЗПсК АА 119480 терміном на 10 діб. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на території України [PERSON] пішов до лав ЗСУ добровольцем, для участі у заходах пов`язаних з обороною та захистом Батьківщини. [INFO] [PERSON] , [INFO] , загинув поблизу с. Кринки, Херсонського району, Херсонської області. Через відсутність підтверджуючих документів про встановлення факту, проживання однією сім`єю, як подружжя вона позбавлена можливості отримати соціальні виплати та пільги від держави, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто для отримання належного утримання з боку держави у зв`язку з втратою годувальника та одноразової грошової допомоги від держави, яка виплачується близьким родичам у разі загибелі (смерті) військовослужбовця при здійсненні заходів пов`язаних із захистом та обороною Батьківщини. На думку позивача все вищезазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю та є підтвердженням факту проживання однією сім' по без реєстрації шлюбу. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.81). 17.03.2025 р. до суду від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в якому представник просив заяву залишити без розгляду посилаючись на те, що наявний спір про право, а також просив у випадку не залишення без розгляду, відмовити в задоволенні заяви, з посиланням на те, що заявниця не надала суду доказів на підтвердження спільного проживання саме, як чоловіка так і дружини без реєстрвції шлюбу (а.с.85-102). 25.03.2025 р. від представника заявниці Шаповалова А.М., надійшли письмові заперечення на письмові пояснення, в якому останній на вимогах заяви наполягав, з підстав викладених в заяві, зазначивши при цьому, що спору про право немає (а.с. 113-217). Від заінтересованої особи - [INFO] до суду будь-яких письмових пояснень чи заяв не надходило. Ухвалою суду від 22.05.2025 р. у справі витребувано докази, а саме з Православної Церкви України Свято-Успенської Парафії; з [INFO] ; з Святошинського відділу державної реєстрації актів міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 153). 20.06.2025 р. з Святошинського відділу державної реєстрації актів міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли витребувані докази (а.с. 177-186) 01.08.2025 р. з [INFO] надійшов лист, та витяг з наказу начальника [INFO] № 281 від 25.07.2023 р. (а.с. 201-204). В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги, викладені в заяві підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що починаючи з травня 2004 року і до смерті [PERSON] , а саме до [INFO] , вони разом проживали як чоловік та дружина в цивільному шлюбі, вели спільне господарство, підтримували шлюбні відносини. Представник заявника заяву підтримав з підстав викладених в заяві, просив суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України проти задоволення заяви заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях. Представник заінтересованої особи [INFO] , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з таких мотивів. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [INFO] , народився [PERSON] , батьками вказано [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 178-181). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 184-18). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - вибухова травма Т06.8 (а.с. 182-183). Згідно наказу № 281 від 25.07.2023 р. про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період, проведено поставку військовозобов`язаних запасу щодо призову на військову службу по загальній мобілізації до військових частин та установ Збройних Сил України, інших військових формувань за нижчепойменованими списками з 25.07.2023 р., рядового [PERSON] , ВОС 956647, зараховано до команди 242 ЗВП (смт Гончарівське) (а.с. 202). В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є клінткою [PERSON] , яка працює перукарем. Вона неодноразово приходила до [PERSON] додому, де в квартирі зустрічала [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що вона проживала з [PERSON] в цивільному шлюбі, без реєстрації. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці, суду пояснила, що приблизно з 2005р. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в квартирі заявниці. Їй відомо, що вони проживали разом без реєстрації шлюбу, разом ходили до магазину, вели спільне господарство, між ними були сварки. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є братами покійного [PERSON] , суду надали пояснення про те, що їх брат постійно проживав в квартирі за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вони не знають, брат при житті також про неї нічого не розказував. Також їм відомо, що [PERSON] періодично мав зв`язки з іншими жінками, однак про те, що він проживав з [PERSON] як чоловік з дружиною, їм нічого невідомо. На їх думку, ці зв`язки у брата були не серйозні, без наміру укладати шлюб. До суду станом на дату ухвалання рішення суду за згодою учасників процесу, витребуваних доказів з Православної Церкви України Свято-Успенської Парафії не надходило. Як і не надходило будь-яких письмових заяв про неможливість їх надання. Таким чином доказів про те, що 29.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] були обвінчані у Православній церкві України Свято-Успенської Парафії не підтверджено позивачем та не здобуто їх судом. Згідно акту про фактичне місце проживання від 29.01.2025 р., затверджений начальником ЖЕД-2, та підписаного свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в кв. [ADDRESS] проживає та зареєстрована за вказаною адресою [PERSON] , [PERSON] проживав з нею з 05.2004 р по 06.06.2023 р. (а.с. 69). Однак, в матеріалах справи наявний Акт від 24.05.2024 затверджений начальником ЖЕД-4, та підписаний свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про те, що. [PERSON] проживав в будинку [ADDRESS] разом з братом [PERSON] (а.с. 217), який спростовує Акт від 29.01.2025р. Згідно відповіді №301666-2024 Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 31.12.2024 року, повідомлено, що Святошинським УП ГУНП у м. Києві, зафіксовано два виклики щодо домашнього насильства відносно [PERSON] зі сторони [PERSON] . Виклики було зареєстровано до Інформаційно-комунікаційної системи Інформаційного порталу Національної поліції України в підсистемі «Єдиний облік»: № 22707 від 28.04.2023 року; № 31380 від 08.06.2023 року. За результатами їх опрацювання працівниками Святошинського управління поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП: - ВАВ 259503 від 28.04.2024 року; - ВАВ 259842 від 08.06.2024 року + винесено ТЗПсК [NUMBER] терміном на 10 діб (а.с. 40). Постановою Святошинського районного суд м. Києва від 04.05.2023 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, згідно якої [PERSON] вчинив насильство в сім`ї зі своєю співмешканкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 50-51). Постановою Святошинського районного суд м. Києва від 04.08.2023 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, згідно якої [PERSON] вчинив насильство в сім`ї зі своєю співмешканкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 65). Як зазначила заявниця в своїх поясненнях в судовому засіданні з червня 2023 року вони з [PERSON] разом не проживали, оскільки між ними відбулася сварка на грунті пияцтва останнього і вона його вигнала з квартири, а потім [PERSON] був мобілізований. Вищевказані постанови про вчинення [PERSON] домашнього насильства, не є доказами спільного проживання як подружжя [PERSON] та [PERSON] . За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Зокрема, до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22), належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Заявниця стверджує, що вона з травня 2004 року по 16.10.2023 проживала разом [PERSON] за адресою реєстрації останньої. Проте, обставини спільного проживання та ведення спільного господарства в ході розгляду справи не підтверджені. Так, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 182 - зворотня сторона), заявниця має інше зареєстроване місце проживання, доказів на підтвердження ведення з [PERSON] спільних витрат, спільного бюджету, ведення спільного господарства, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла за адресою, яку зазначає заявниця, його ремонт, надання взаємної допомоги за вказаний період з 2004 по 2023, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування вказаним вище житловим приміщенням у вказаний період суду не надані. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факту спільного проживання як чоловіка та дружини в період з травня 2004 року і до його смерті [INFO] , а тому заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed