Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

1.Описова частина В березні 2020 р. позивач [PERSON] , інтереси якого представлені адвокатом Белкіним Л.М., звернувся до суду з позовом, до АТ «ПУМБ» (відповідач-1, попередня назва - ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] (відповідач-2), в якому просить: 1) визнати недійсним договір від 31.03.2017 року, серія та номер: 4457, купівлі- продажу квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] , 04070,0 14 який (договір) укладений між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , виданий 31.03.2017 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; 2) скасувати запис про право власності № 34574422, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. як державним реєстратором, згідно з яким (записом) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Відповідачем-2 [PERSON] ; 3) витребувати з чужого незаконного володіння, а саме - з володіння фізичної особи [PERSON] - об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ); 4) усунути перешкоди [PERSON] та членам її сім`ї в користуванні та розпоряджання житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом анулювання запису про право власності № 34574422, покладання на Відповідачів обов`язку не чинити [PERSON] та членам її сім`ї перешкод у доступі до вказаного житлового приміщення та забезпечення вільного доступу до нього, відновлення реєстрації місця проживання [PERSON] та членів її сім`ї за адресою [ADDRESS] ; 5) стягнути з Відповідача -1 - Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - моральну шкоду на користь Позивача [PERSON] у розмірі 200 000 грн. 1.1.Стислий виклад позиції Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] була і залишається єдиною законною власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності у позивача виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В. від 19.07.2007 р. за реєстром 4022, та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за реєстровим номером № 2225671 від 19.07.2007 р. Посилання на цей договір міститься в договорі іпотеки № 5446412 від 19.07.2007 р. і на даний момент первісне право власності позивача на вказану квартиру ніким не оспорюється. Разом із тим, на підставі запису № 17840093 права на цю квартиру незаконно переоформлено з [PERSON] на відповідача-1 - ПАТ «ПУМБ», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.01.2017 р. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2017 р. у справі № 758/2524/17, яке (рішення) залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 р., позов задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним і скасовано запис про право власності № 17840093, вчинений приватним нотаріусом КМНО Кобелєвою А.М., як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за ПАТ «ПУМБ». Постановою від 19.02.2020 р. у справі № 758/2524/17 рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2017 р. у частині скасування запису про право власності № 17840093 залишено без змін. Вказані судові рішення набрали законної сили. Відтак визнано, що Банк «ПУМБ» заволодів даною квартирою незаконно, а запис № 17840093 визнано незаконним та скасовано. Зазначені вище обставини не потребують повторного доведення. Однак поки тривав судовий спір, банк продав спірну квартиру [PERSON] (відповідач-2) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2017 р., серія та номер: 4457, виданий 31.03.2017 р., видавник: приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. Позивач вважає, що договір від 31.0.2017 р. повинен бути визнаний недійсним, оскільки продаж вчинений особою, яка не мала права його вчиняти. Крім того, у позивача є усі підстави вважати, що відповідач - 2 є недобросовісним набувачем, оскільки за всіма обставинами справи відповідач -2 знав або повинен був знати, що банк не мав права продавати спірну квартиру. Так, з інформаційної довідки відповідач -2 повинен був дізнатися, що відчуження спірної квартири на користь банку здійснена на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4024, виданий 19.07.2007 р., отже примусово. Натомість згідно Закону України від 03.04.2014 р. № 1304-VII «Про мораторій про стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» таку квартиру примусово відчужувати було неможливо. Крім того, про те, що квартира є спірною і питання щодо неї розглядається в суді, повинен був відповідач - 2 повідомити відповідача -1. Більше того, слід зазначити, що щодо примусового вилучення квартири розслідується кримінальна справа, що доводиться ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2017 р. у справі № 758/1792/17. Також позивач вважає, що позивач вважає за необхідне звернутися з позовною вимогою про усунення перешкоди [PERSON] та членами її сім`ї в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , шляхом анулювання запису про право власності № 34574422, покладання на відповідача обов`язку не чинити [PERSON] та членам її сім`ї перешкод у доступі до вказаного житлового приміщення та забезпечення вільного доступу до нього, відновлення реєстрації місця проживання [PERSON] та членам її сім`ї за адресою [ADDRESS] . Крім того, порушені права позивача, тому має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. Викидання сім`ї позивача на вулицю без її згоди та попередження призвело до сильного душевного хвилювання, докладання значних зусиль до відновлення хоча б мінімального прийнятого способу життя, втрата віри у законність та державні гарантії. На цьому фоні у позивача появилася тяжка хвороба, тому позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 200 000,0 грн. Ухвалою від 20.03.2020 р. вищевказаний позов залишений без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме: доплатити судовий збір. Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.01.2020 р. з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження. В липні 2021 р. представником відповідача-1 подано відзив, в якому АТ «ПУМБ» просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи тим, щодо безпідставності вимог про витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном заявлених до АТ «ПУМБ».в позовній заяві позивач наголошує, що Банк продав спірну квартиру відповідачу-2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.20217 року. Більше того, позивач зазначає, що договір купівлі- продажу спірної квартири вчинено під час перебування цивільної справи № 758/2524/17 на розгляді в Подільському районному суді м. Києва. Таким чином, позивач визнає той факт, що йому достеменно було відомо про зміну власника квартири [ADDRESS] ще під час розгляду цивільної справи № 8/2524/17 і що з 31.03.2017 року власником та володільцем квартири є [PERSON] - відповідач-2. Таким чином, враховуючи визначення віндикаційного та негаторного позову, АТ ПУМБ не є належним відповідачем по справі, оскільки не є: а ні власником, а ні володільцем майна, а ні користувачем квартири [ADDRESS] , а отже не створює та не може створювати перешкод позивачу, а витребувати в особи, яка не володіє річчю, неможливо. Щодо безпідставності вимог про стягнення моральної шкоди з АТ «ПУМБ», то враховуючи, що предметом позову є витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні майном, де АТ «ПУМБ» не є належним відповідачем, стягнення моральної шкоди не входить в предмет доказування. Крім того, позивачем на підтвердження підстав про стягнення моральної шкоди, що визначені ст. 3 ЦК України, не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу, які у своїй сукупності давали змоги дійти висновку про наявність задоволення вимог в частині стягнення моральної шкоди. Щодо безпідставності вимог Позивача до Відповідача-2 [PERSON] , то як на підставу своїх вимог до відповідача-2 позивач посилається на постанову Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 758/2524/17. Позивачем зазначається, що по цивільній справі № 758/2524/17 Верховним Судом зроблений дуже важливий висновок, а саме, що спірна квартира, вибула власності [PERSON] без її згоди, як власника. З огляду на це, на думку позивача, є всі підстави застосувати ст. 388 ЦК України. АТ «ПУМБ» наголошує, що обставини справи, які встановлені по справі № 758/2524/17 не мають юридичних наслідків при розгляді позовної заяви по справі № 758/3372/20. 19.07.2007 р. між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5456406 (далі - Кредитний договір) за яким банк передав позичальнику 71 000 USD для придбання квартири за адресою [ADDRESS] , площею 29,3 кв. м. В забезпечення вказаного кредитного договору позичальником було передано в іпотеку вказану квартиру згідно договору іпотеки № 5456412 від 19.07.2007, реєстровий номер 4024, посвідчений приватним нотаріусом Мироник О.В. (далі - Іпотечний договір). У зв`язку з системними порушеннями умов Кредитного договору, допущення прострочення сплати відсотків та тіла кредиту 13.10.2014 р. на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове звернення всієї суму кредиту та процентів за користування кредитом вих. № КІЕ-44/354 від 10.10.2014р., якій ПАТ «ПУМБ» вимагав від іпотекодавця у 60-денний строк повернути достроково всю суму кредиту. Зазначена вимога була отримана позивачем 18.10.2014 р. Вказана вимога не була виконана, жодні переговори між сторонами не завершились врегулюванням спору, подальшого навіть часткового зменшення заборгованості за Кредитним договором не відбувалось.

Outcome: approved