Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Адвокат Сібільова Олена Вікторівна, яка діє в інтересах [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ,РНОКПП [NUMBER] ) звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центрально-Південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в особі Придніпровського відділу у місті Черкаси Центрального управління Державної міграційної служби в Україні в Черкаській області (ЄДРПОУ 45200774, 18002, м. Черкаси, бул. Шевченка, 117). Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] народилась [INFO] в м. Макіївці Донецької області, мати [PERSON] , [INFO] та батько [PERSON] , [INFO] , має брата [PERSON] , [INFO] , та сестру [PERSON] , [INFO] . З 1981 року по 1984 рік проживала разом з родиною по [ADDRESS] . У віці 3 років мати віддала її до будинку інтернату, де вона перебувала та навчалась в загально-освітній школі інтернаті І-ІІ ступенів № 1 м. Бахмута. Згодом була переведена звідти до інтернату № 2 м. Бахмута, де навчалась до 7 класу. Станом на 24 серпня 1991 року проживала фактично в школі інтернаті м. Бахмута Донецької області, маючи вище вказане місце реєстрації проживання разом з матірю в м. Макіївці Донецької області. Після випуску зі школи - інтернату в 1995 році поїхала до подружки в селище Ханженкове міста Макіївки Донецької області, разом з сім`єю якої проживала за адресою: [ADDRESS] . В цей час продовжувала навчання до 9 класу в загально-освітній школі № 41 міста Макіївки Донецької області. Там же отримала вперше паспорт громадянина України в 1997 році, в якому на сторінці 10 було зазначено місце проживання [ADDRESS] . Згодом разом з подружкою поїхала до міста Ясинувата Донецького району Донецької області, де разом проживали до 2021 року в гуртожитку [ADDRESS] . В цей час неофіційно працювала реалізатором на ринку. В 2021 році переїхала до міста Авдіївки Покровського району Донецької області, де проживала у знайомих за адресою: [ADDRESS] . В 2023 році була евакуйована до м. Харкова. В Харкові народила сина [PERSON] , [INFO] . Внаслідок влучання снаряду в автобус, на якому відбувалась евакуація, документи заявника, в тому числі і паспорт громадянина України було знищено. В серпні 2023 року переїхала разом з сином в центр для переселенців, розташований в місті Києві, де прожила 6 місяців. Згодом була перевезена до місця компактного проживання в місті Ватутіне Черкаської області, в якому перебувала 3 місяці. З 20.04.2024 року по теперішній час проживає разом з сином в ПрАТ «Черкаський річковий порт» по [ADDRESS] . Свій перший паспорт громадянина України отримала в 1997 році в місті Макіївці Донецької області. Втратила паспорт з незалежних від заявника причин у 2023 році під час евакуації до м. Харкова внаслідок влучання снаряду в автобус, на якому відбувалась евакуація. Вказує, що 28.04.2011 року заявника було засуджено Лозівським міськрайонним судом Харківської області по кримінальній справі № 2025/1-313/2011, провадження № 1/2025/8554/11 за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. 19.09.2024 року заявник звернулася до Придніпровського відділу у місті Черкаси Центрально - Південного міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області з заявою про встановлення особи, належності до громадянства України. Однак отримала відмову, оскільки відомості по ній не були вчасно перенесені до державних реєстрів і залишились в паспортному столі, в якому отримувала свій паспорт, тобто на тимчасово непідконтрольній Україні території. Зі змісту наданих відповідей на запити встановлено, що інформація про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання та документування заявника паспортом громадянина України зразка 1994 року відсутня. При цьому, родичі та близькі заявниці лишились на тимчасово непідконтрольній Україні території, зв`язку з ними заявниця не має, що виключає можливість встановити її особу в позасудовому порядку згідно наказу № 302, яким безпосередньо керується ДМС. Таким чином, ДМС не змогло ідентифікувати особу заявника та отримати інформацію про раніше виданий паспорт, підтвердити належність до громадянства України. Враховуючи встановлені фактичні обставини Придніпровським відділом у місті Черкаси Центрально - Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в Черкаській області заявнику для оформлення та видачі паспорта громадянина України рекомендовано надати рішення суду про встановлення факту особи та підтверджують громадянство України Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, особу [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Макіївка Донецької області. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Макіївки Донецької області разом з батьками (законними представниками) в неповнолітньому віці в Україні станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. 30 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами окремого провадження, призначено справу до судового розгляду. 29 травня 2025 року ухвалою суду зобов`язано Центральну виборчу комісію та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати інформацію. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задоволити. Зазначила, що вона не має можливості в позасудовому порядку отримати паспорт, який вона втратила. Коли їй необхідно було народжувати, вона звернулась до поліції, але їй було відмовлено, в міграційній службі їй також відмовили. В м. Черкаси вона попала з м. Києва, проживали в селі Гатне, потім переїхали в м. Черкаси та проживали в приміщенні річпорту, там проживали пів року, зараз проживає в квартирі у родичів. Адвокат Тернинко Світлана Миколаївна, яка діє в інтересах заявника, в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задоволити. Також зазначила, що, встановлювати факт постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року немає необхідності. Просила суд встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, особу [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Макіївка, Донецької області та встановити факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Макіївка, Донецької області в неповнолітньому віці в Україні станом на 24 серпня 1991 року. Представник заінтересованої особи - Центрально-Південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в особі Придніпровського відділу у місті Черкаси Центрального управління Державної міграційної служби в Україні в Черкаській області за дорученням [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Зазначила, що проводиться службове розслідування і вони шукають дані певної особи, але вони не можуть ідентифікувати особу, тому, необхідно судове рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] є його знайомою по роботі, вони працювали разом і він постійно пропускав її через пост в дирекцію. Для того щоб пропустити її в дирекцію, він постійно перевіряв в неї паспорт та записував її дані. Підтверджує, що він дійсно знайомий з [PERSON] та бачив її паспортні дані, її місце прописки м. Макіївка, це він чітко запам`ятав, в зв`язку з тим, що він сам звідти. Стверджує, що заявниця дійсно є [PERSON] . Раніше вона йому розповідала, що родичів та друзів в неї немає, оскільки, вона жила в дитячому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що зараз він перебуває в м. Харків на службі, є військовослужбовцем. Заявника [PERSON] знає більше 10 років, є її другом, в майбутньому стане скоро чоловіком. Йому відносно нещодавно стало відомо про те, що вона загубила паспорт. Вона проживала в Донецькій області, тільки недавно дізнався що вона в м. Черкасах. Познайомився з нею в Донецькій області, коли був там по роботі. Знав, що вона в інтернаті навчалась. [PERSON] народилась [INFO] . Він познайомився з нею в м. Курахово. За кордон вона не виїжджала. Знає, що вона народилась в м. Макіївка, він там не довго був по роботі. Знає її як хорошу жінку. З нею 5 років не бачився, оскільки, телефон розбився і втратив її номер телефону. Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормоюст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місто Макіївка Донецької області народилася [PERSON] , про що 13 листопада 1981 року складено відповідний актовий запис № 772, що підтверджується повторним Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. В графі «батько» вказано « [PERSON] », в графі «мати» - « [PERSON] ». Як зазначає заявниця [PERSON] , що внаслідок влучання снаряду в автобус, на якому відбувалась евакуація з м. Харкова, її документи, в тому числі і паспорт громадянина України було знищено. Відповідно до матеріалів справи, 19 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до Придніпровського відділу у м. Черкаси Центрального-південно міжрегіонального управління державної міграційної служби із заявою про встановлення особи, належності до громадянства України. 08 жовтня 2024 року Листом Придніпровського відділу у м. Черкаси Центрального-південно міжрегіонального управління державної міграційної служби № 7110-1011/7110-1-24 інформовано [PERSON] , що у Придніпровського відділу у м. Черкаси ЦПМУ ДМС відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України. Відповідно до змісту вищезазначеного Листа, «Придніпровським відділом у м. Черкаси ЦПМУ ДМС області було проведено процедуру ідентифікації особи, на підставі Порядку № 302 направлено запити до ГУДМС, УДМС в областях, ЦПМУ ДМС, ЦМУ ДМС в м. Кмєві та Київській області, відділу ведення Державного реєстру виборців Придніпровського району департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, головного управління ДПС у Черкаській області, ГУНП в Черкаській області, ПФУ, Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Донецькій області, з метою отримання інформації про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання та документування паспортом громадянина України зразка 1994 року. Зі змісту наданих відповідей на запити встановлено, що інформація про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання та документування [PERSON] паспортом громадянина України зразка 1994 року відсутня. Враховуючи наведене, в результаті проведених перевірок, з метою отримання інформації про раніше виданий паспорт для подальшого формування заяви-анкети, ідентифікувати особу [PERSON] та отримати інформацію про раніше виданий паспорт, підтвердити належність до громадянства України не виявилось можливим». Відповідно до Листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси № 718/32.17-04-05 від 06.03.2024 року, «Проведеною перевіркою по архіву відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено наступні актові записи: про народження № 772 від 13.11.1981 відносно [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] .. складений Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управлінння юстиції Донецької області. Одночасно повідомляють, що проведеною перевіркою по архіву відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені та народження дітей складених відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено.». Відповідно до Листа Донецької обласної військової адміністрації № 0.6/24-5160/4-24 від 29.10.2024 року, на адвокатський запит, «Архівні дані про здобуття освіти [PERSON] , [INFO] , у департаменті освіти і науки облдержадміністрації відсутні. Розпорядником цієї інформації є Бахмутська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 3 Бахмутської міської ради Донецької області. За інформацією Управління освіти Бахмутської міської ради Донецької області, алфавітні книги записів учнів за період до 1994 року не були евакуйовані та знаходяться у приміщенні Бахмутської ЗОШ № 3 за адресою: м. Бахмут, вул. Чапліна, буд. 1. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Мінреінтеграції № 309, зазначений у запиті заклад освіти знаходиться на території тимчасово окупованій Російською Федерацією. Доступ до будівлі Бахмутської ЗОШ № 3 відсутній, тому підтвердження факту навчання [PERSON] , [INFO] , тимчасово неможливе». Як вбачається з Повідомлення Лозівського міськрайонного суду Харківської області № ЕП-256/24 від 27.03.2024, «07.04.2011 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] , 1981 р.н., у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України. 28.04.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було засуджено [PERSON] , 1981 р.н., за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Станом на 27.03.2024 подання від органу пробації в Харківській області щодо звільнення від покарання [PERSON] , 1981 р.н. за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2011 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області не надходило. Додатково повідомляють, що згідно переліку судових справ, що утворились в діяльності суду із зазначенням строків зберігання документів, який було затверджено наказом Державної Судової адміністрації України 07 грудня 2017 року за № 1087 із змінами, внесеними згідно з Наказом Державної судової адміністрації № 524 від 30.11.2020 року кримінальна справа № 2025/1-313/11 за обвинуваченням [PERSON] , 1981 р.н., у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України була знищена у звязку із закінченням строків зберігання. У Лозівському міськрайонному суді Харківської області зберігається оригінал вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області по вищевказаній кримінальній справі, яка була знищена згідно переліку.». В матеріалах справи є копія Вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі № 2025/1-313/2011 по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Макіївка Донецької області, українки, громадянки України, освіта середня, не заміжня, не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , раніше не судима в скоєнні злочину, передбаченого ст 185 ч. 1 КК України. Відповідно до Листа начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області № 145590-2025 від 06.08.2025, в Лозівському РВП відсутні будь-які відомості щодо факту затримання [PERSON] у лютому 2011 року, також повідомлено, що відсутні в відділі та архіві будь-якого фотозображення та дактилокарти останньої. Відповідно до Листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси № 19507/32.16-25 від 13.06.2025 року, на запит суду, «згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження № 713 від 21.06.2023 відносно [PERSON] , [INFO] , складений Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також, виявлено актовий запис про народження № 772 від 13.11.1981 р.н. відносно [PERSON] , [INFO] , складений Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області». Відповідно до Листа Центральної виборчої комісії № 21-23-1842 від 01.07.2025 року, на запит суду, «запису стосовно [PERSON] , [INFO] , у базі даних Реєстру немає, водночас є запис про [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] народився [PERSON] . В графі «мати» зазначено « [PERSON] ». Як вбачається з Довідки ПАТ «Черкаський річковий порт» № 01-46 від 16.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , м. Макіївка Донецької області з сином [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає в приміщенні для ВПО за адресою: [ADDRESS] з 20.04.2024 року. Відносно вимоги заявника про встановлення факту встановлення особи заявниці суд виходить з наступного. Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Морено Гомес проти Іспанії», заява № 4143/02). Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК). Також, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Перелік документів, які необхідно подати Заявнику для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого, визначено п. 46 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі Порядок). Серед яких є також рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи) пп. 5 п. 46 Порядку. Так, Порядком визначено наступне: п. 49: Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. п. 50: Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. п. 51: Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з поданням заяви про втрату паспорта і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. п. 80: Порядку передбачає: у разі коли паспорт зразка 1994 року був оформлений територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, територіальний підрозділ ДМС надсилає запити до відповідного територіального органу ДМС. п. 81: у разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку. Відповідно до п.43 Порядку: У разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, за відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені в письмовій заяві заявника. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік) чи її родич або сусіди (не менше двох), які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження сімейних (родинних) відносин подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності документів, що підтверджують сімейні (родинні) відносини, такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, а в разі її відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС (для осіб, яким оформлено документи з використанням засобів Реєстру із внесеною до них інформацією про зареєстроване місце проживання) або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи її спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Відповідно до п. 82 Порядку за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України Про громадянство України, працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні. Якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не було встановлено, приймається рішення про відмову в оформленні паспорта особі, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, із зазначенням підстав відмови. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не може пройти процедуру встановлення особи, оскільки всі її рідні та сусіди проживають на непідконтрольній Україні території й не мають можливості приїхати для підтвердження її особи. Проте, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що особа, яка звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, є [PERSON] . Суд також враховує обізнаність [PERSON] у фактах власної біографії, які підтверджуються відповідними документами. Встановлення особи заявниці, яка звернулась до суду, необхідне для наступного звернення до органів ДМС України для вирішення питань щодо оформлення їй паспорту. Щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підставою набуття та припинення громадянства України визначаються законом. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» визначено належність до громадянства України. Так, громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. В судовому засіданні встановлено, що факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може. Згідно п. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» N 2235-III від 18.01.2001 р., громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає наступні документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; фотокартки (розміром 35 х 45 мм); копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджую зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на піших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Таким чином, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення. Згідно із п.п.4 п.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окремі території України, що входять до складу Донецької області (місто Макіївка), є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Пункти Донецького району Донецької області, зокрема м. Макіївка, включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 117-р). Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Донецького району Донецької області, до складу якого входить Макіївська міська громада, тимчасово окупована Російською Федерацією. Як вбачається з Повідомлення Лозівського міськрайонного суду Харківської області № ЕП-256/24 від 27.03.2024, «у зв`язку з тим, що адміністративний центр Донецької області м. Донецьк тимчасово окупований Російською Федерацією, Донецька обласна державна адміністрація на території Донецької області виконує повноваження Донецької обласної ради. Облдержадміністрація є місцевим органом виконавчої влади, який діє на підставі Конституції України, законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану» та не наділена повноваженнями з реєстрації місця проживання, формування та ведення реєстрів територіальних громад, внесення до них відомостей, обліку задекларованого місця проживання/зміни місця проживання особи та не є органом вищого рівня або правонаступником Макіївської міської ради. Здійснення повноважень Макіївської міської ради та її виконавчих органів на Донецьку обласну державну адміністрацію, обласну військову адміністрацію чинним законодавством не покладено. Враховуючи вищевикладене, облдержадміністрація та її структурні підрозділи не є розпорядниками запитуваної інформації. Надання інформації щодо реєстрації місця проживання у м. Макіївка [PERSON] не вбачається можливим у зв`язку з тим, що усі облікові матеріали залишились на тимчасово окупованій території». В судовому засіданні встановлено, що, оскільки, [PERSON] має тільки свідоцтво про своє народження і не може отримати паспорт громадянина України, внаслідок життєвих обставин на тимчасово окупованій території Донецької області то без встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року в судовому порядку вона позбавлена можливості отримати паспорт громадянина України , котрий відповідно до ст. 5 ЗУ «Про громадянство України», є документом, що підтверджує громадянство України та її особу. Встановлення зазначених фактів мають для заявника юридичне значення, оскільки дозволять реалізувати право на набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Також, заявник просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), і до теперішнього часу. Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявленої вимоги, оскільки, такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, і відповідно до Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень та ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені судом. Відносно вимоги [PERSON] про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] постійно проживала в неповнолітньому віці на території України, за кордон не виїзжала, тому, вимога в частині встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial