Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на зняття та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 01.05.2020 перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, відносини з яким розірвано. Від спільного проживання у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , однак зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] з батьками. Позивач вказує, що після припинення відносин з чоловіком не спілкується та сімейних відносини не підтримує. 09.09.2025 позивач звернулась до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Драбівської селищної ради Черкаської області з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою проживання позивача - [ADDRESS] , але у такій реєстрації їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька. Тому позивач просить надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , судові витрати просила покласти на відповідача. Ухвалою суду від 16.09.2025 провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.10.2025, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, де позовні вимоги підтримала, просила покласти судові витрати на відповідача. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, відзиву не надав. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача та заява про визнання позову, у якій представник вказала, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області не прибула, скерувала до суду заяву, де просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято судом. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.05.2021, виданого Драбівським районним ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ), [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.12.2011, виданого виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 328 від 11.09.2025, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики Драбівської селищної ради Черкаської області № 329 від 11.09.2025 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , у власному будинку, характеризується позитивно. Згідно Заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 09.09.2025 адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Драбівської селищної ради Лисаченко С.М. відмовлено [PERSON] у реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , відповідно до постанови КМУ № 265 п. 87.3 - не надано необхідних документів або відомостей. Задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) [PERSON] вказано: [ADDRESS] . У заяві відомості про надання згоди батька [PERSON] - [PERSON] на зняття з задекларованого/зареєстрованого місця проживання відсутні. Згідно витягів з реєстру Драбівської територіальної громади № 2024/009697266 від 13.08.2024 та № 2025/013303350 від 11.09.2025 адресою місця проживання [PERSON] вказано: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру Драбівської територіальної громади № 2025/013361343 від 12.09.2025 адресою місця проживання [PERSON] вказано: [ADDRESS] . Ч. 1 ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини). Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 18 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Враховуючи вищевикладене та факт визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою для його задоволення, з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що в інтересах саме дитини необхідно надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та її реєстрацію разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . Щодо судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п.п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20грн.). До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 15 від 12.09.2025, про сплату позивачем [PERSON] судового збору у сумі 1300,00грн. Таким чином позивачем при подачі позову надмірно сплачено судовий збір у розмірі 88,80грн. (1300-1211,20=88,80) та який підлягає поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та розрахованого із суми 1211,20грн., що становить 605,60 грн. Таким чином, загальна сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, з врахуванням суми надмірно сплаченого судового збору становить 694,40 грн. (605,60+88,80=694,40). Окрім того, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України інша частина сплаченого позивачем судового збору в сумі 605,60 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача у справі.

Outcome: approved