Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лимар А.В., заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 26 грудня 1979 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Заява мотивована тим, що 24 березня 2024 року заявниця звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України в місті Вінниця із заявою про призначення пенсії за віком. 01 квітня 2024 року рішенням №023830027721 Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заявниці відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені у трудовій книжці серії [NUMBER] від 26.12.1979 року, з тієї підстави, що на титульній сторінці вказана дата народження не відповідає паспортним даним заявниці, що, на думку органу, суперечить вимогам п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінсоцзахисту населення України від 29.07.1993 №58; а також через відсутність свідоцтва про народження дитини для підтвердження періоду догляду за дитиною до трьох років. До страхового стажу Пенсійним фондом було зараховано лише періоди роботи з 01.01.2000 року, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, зазначивши, що трудова книжка серії [NUMBER] від 26.12.1979 року належить саме їй, а тому вона просить суд встановити відповідний юридичний факт. В обґрунтування заяви заявниця подала наступні докази: на титульній сторінці трудової книжки серії [NUMBER] зроблено запис про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 30 квітня 2024 року Тульчинським відділом ДРАЦС, згідно з яким актовий запис про шлюб складено 24 грудня 1988 року Виконавчим комітетом Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області; дата народження заявниці, зазначена у вказаному свідоцтві про шлюб, повністю відповідає даті народження, зазначеній у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому на ім`я [PERSON] , а також збігаються дані про місце народження Вінницька область, Тульчинський район, село Шура-Копіївська; 18 жовтня 2003 року відділом кадрів ЗАТ «Чумак» (код ЄДРПОУ 24106105) заповнено сторінку 41 тієї ж трудової книжки, де вказано прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] » та дату народження « [INFO] », що повністю відповідає паспортним даним заявниці; ідентичними є відомості про трудову діяльність, що містяться у трудовій книжці та в електронному кабінеті Пенсійного фонду України. Заявниця зазначила, що іншим способом довести належність трудової книжки неможливо, оскільки оригінали первинних документів знищені у зв`язку з воєнними діями на території Херсонської області, а архівні установи тимчасово не здійснюють видачу довідок. На підставі наведеного [PERSON] просить суд встановити факт належності трудової книжки серії [NUMBER] від 26 грудня 1979 року саме їй. Ухвалою суду від 19.09.2025 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого провадження та відкрито провадження у цивільній справі. В судове засідання заявник/представник заявника не з`явилися, але у прохальній частині заяви заявлені вимоги просили задовольнити та розгляд здійснювати за відсутності заявника/представника заявника. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, на адресу суду надіслав заяву паро розгляд справи у його відсутності та згідно норм чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, будь-яких заяв, клопотань та заперечень не надійшло. . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зважаючи на зміст заяви заявника, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Враховуючи наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність заявниці та її представника та заінтересованих осіб. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зважаючи на зміст заяви заявниці, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 1.1, 2.2, 2.11, 2.12 та 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; записи до неї вносяться відповідальною особою підприємства, і саме роботодавець несе відповідальність за правильність її оформлення. Зміни у записах про прізвище, ім`я, по батькові або дату народження вносяться власником чи уповноваженим ним органом на підставі відповідних документів (паспорта, свідоцтва про шлюб тощо) із посиланням на їх реквізити. Згідно з ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка має бути оформлена не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу, а згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301, відповідальність за ведення, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. Таким чином, закон прямо передбачає, що відповідальність за правильність оформлення трудової книжки несе не працівник, а роботодавець, а тому наслідки технічних неточностей чи помилок у її титульній частині не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи. Цей підхід узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, де зазначено, що неналежне ведення або оформлення трудової книжки не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу працівника, оскільки працівник не несе відповідальності за дії адміністрації підприємства. Суд бере до уваги, що зі змісту трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 26.12.1979 року, вбачається: записи у ній здійснювались належним чином, містять послідовну інформацію про місце роботи, посади, дати прийняття та звільнення, а з 2003 року (запис ЗАТ «Чумак») зазначено правильні анкетні дані заявниці « [PERSON] », дата народження « [INFO] ». Відповідність анкетних даних заявниці підтверджується свідоцтвом про шлюб, паспортом та даними електронного кабінету Пенсійного фонду: - на титульній сторінці трудової книжки серії [NUMBER] зроблено запис про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 30 квітня 2024 року Тульчинським відділом ДРАЦС, згідно з яким актовий запис про шлюб складено 24 грудня 1988 року Виконавчим комітетом Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області; - дата народження заявниці, зазначена у вказаному свідоцтві про шлюб, повністю відповідає даті народження, зазначеній у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому на ім`я [PERSON] , а також збігаються дані про місце народження Вінницька область, Тульчинський район, село Шура-Копіївська; - 18 жовтня 2003 року відділом кадрів ЗАТ «Чумак» (код ЄДРПОУ 24106105) заповнено сторінку 41 тієї ж трудової книжки, де вказано прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] » та дату народження « [INFO] », що повністю відповідає паспортним даним заявниці. Ідентичними є відомості про трудову діяльність, що містяться у трудовій книжці та в електронному кабінеті Пенсійного фонду України.Отже, сукупність наданих доказів дає підстави вважати, що трудова книжка серії [NUMBER] дійсно належить [PERSON] , [INFO] . Інших документів, які б свідчили про належність книжки іншій особі, матеріали справи не містять. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому в подальшому реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованими особами не спростовано доводи, викладені у заяві. Таким чином, у суду не виникає сумніву у належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 26 грудня 1979 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Встановлення даного юридичного факту за рішенням суду породжує для заявника певні правові наслідки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved