Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У вересні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі ТОВ "Діджи Фінанс") звернулося до суду із позовом в електронній формі до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором №\~200083458 від 08.08.2014, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" (далі ПАТ\~"Банк Михайлівський") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 50718,30\~грн. Борг складається із 38758,20,00 грн суми заборгованості, 8475,04 грн суми інфляційних втрат, 3485,06 грн 3 % річних. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №\~1905 від 19.05.2016 із ПАТ\~"Банк Михайлівський" та постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16. Позивач просить поновити пропущений строк позовної давності. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 08.09.2025 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачу, зокрема, подати відзив на позов протягом 15\~днів з дня вручення копій ухвали суду від 08.09.2025 і судової повістки; повідомлено відповідача [PERSON] , що 20.08.2025 позивач ТОВ\~"Діджи Фінанс" надіслав йому засобами поштового зв`язку АТ\~"Укрпошта" цінним листом з описом вкладення №\~0505357286225 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 5). Відповідач у судове засідання 14.10.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, про судовий розгляд справи повідомлений належним чином, судове повідомлення отримано ним 27.09.2025, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання; не подав відзиву або будь-яких інших документів у справі (а.с.\~55, 56, 61, 63, 64). Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст.\~279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), 14.10.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності учасників справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.\~247 ЦПК без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК йдеться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке. 08.08.2014 між ПАТ "Банк Михайлівський" та позичальником [PERSON] , шляхом заповнення та підписання відповідачем 08.08.2014 Анкети-заяви № 556768 про надання кредитної карти МКредитка (не іменна) та заяви (оферта) № 200083458 на відкриття рахунку укладено договір, згідно якого відповідач 08.08.2014 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, сума кредиту (розмір кредитного ліміту) до 50000,00 грн на споживчі потреби. Строком на 12 місяців без забезпечення у формі відновлювальнох кредитної лінії. Тип процентної ставки фіксована. Дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості. Погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок. Плата за закриття рахунку не стягується. Орієнтовна сукупна вартість кредиту в рамках ткарткового продукту "Кредитна карта МКредитка (не іменна)" складається з наступних складників: строк 5 років, мінімальний платіж 3 % від фактично використаного кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату, а також комісійні винагороди та плати, додаткові нарахування за договором згідно тарифів банку, але не менше 50,00 грн та не більше суми існуючої заборгованості за договором. Комісійна винагорода за зняття готівки (за рахунок кредиту) за допомогою платіжної картки 4,9 %, мінімум 25,00 грн. Пільговий період користування кредитними коштами до 60 днів. Платежі за програмами страхування 1% щомісячно від розміру заборгованості за Договором. Плата за надання виписок по картці на паперовому носії (щомісячно) 15,00 грн. Надання інформації порахунку за допомогою послуги SMS-сервіс (щомісячно) 10,00 грн. Орієнтовна сукупна вартість кредиту (в\~грошовому виразі у грн.) 22603,27 грн. Орієнтовна сукупна вартість кредиту (в\~процентному значенні) 82,48 %. Вказана заява, анкета, довідка про умови кредитування та тарифи підписані особистим підписом відповідача [PERSON] (а.с. 16, 18, 20). Відтак суд робить висновок про належне укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору із ПАТ "Банк Михайлівський". За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З виписки з банківського рахунку відповідча у банку вбачається, що із 08.08.2014 відповідча користувався кредитними коштами банку (а.с. 40-42). 20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір про відступлення прав вимоги №\~7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" передало ТОВ\~"Діджи Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а\~ТОВ\~"Діджи\~Фінанс" прийняло належні ПАТ "Банк Михайлівський" права вимоги до боржників, вказаними у акті прийому-передачі Реєстру прав вимог за вказаним договором, зокрема й за кредитним договором [PERSON] №\~200083458 від 08.08.2014 (а.с.\~13, 14, 22-37). Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).\~ За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або\~його обмеження. У\~цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови\~про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.\~1\~ст.\~1082 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а\~клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст.\~1084\~ЦК). Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 200083458 від 08.08.2014. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 200083458 від 08.08.2014 не погашена та складається з 38758,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 3485,06 грн як 3\~% річних, 8475,04 грн інфляційних витрат, сума заборгованості всього 50718,30 грн (а.с. 3, 39). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 200083458 від 08.08.2014 та відповідач має загальну заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором і позов підлягає повному задоволенню. Щодо витрат з судового збору За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 2422,40 грн судового збору (а.с. 49, 51) у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. Щодо витрат на правничу допомогу Згідно договору про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024 та додаткової угоди до договору №\~26 про надання правової допомоги від 15.02.2024, ТОВ "Діджи Фінанс" правову допомогу у справі надавало Адвокатське бюро "Анастасії Міньковської" (а.с. 10-12, 15). Згідно акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 26.08.2025, детального опису робіт (наданих послуг) Адвокатьське бюро "Анастасії Міньковської" надало ТОВ "Діджи Фінанс" правничу допомогу на суму 7000,00 грн (а.с. 7, 9). Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За\~результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення\~вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які\~мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~ дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У\~випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа №\~755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №\~19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved