Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений 08.07.2025 року, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з часу подачі позову до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка навчається на денній формі навчання в Державному вищому навчальному закладі «Ізмаїльський державний педагогічний університет» на платній основі, дата закінчення навчання 30.06.2028 року. Розмір плати за навчання становить 135200 грн. Навчання на денній формі навчання позбавляє доньку можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження (а.с.15). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2025 ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 17.10.2025 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений про час, дату та місце судового розгляду належним чином, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення, причини неявки суду не повідомив, відзив проти позовних вимог не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 28.12.2006 року, актовий запис № 854 від 28.12.2006 (а.с.7). Згідно довідки №939/24 від 15.10.2024 року, виданої ректором Ізмаїльського державного гуманітарного університету Іванченко О.С. є студенткою І курсу факультету управління, адміністрування та інформаційної діяльності Ізмаїльського державного гуманітарного університету ІІІ рівня акредитації денної форми навчання, контракт. Наказ про зарахування №111-с від 26.08.2024 року, спеціальність 073 Менеджмент, бізнес-адміністрування. Закінчує навчання в університеті 30.06.2028 року (а.с.9). Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги від 19.08.2024 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 135200 грн., вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 1) 2024-2025 навчальний рік 33800 грн., 2) 2025 -2026 навчальний рік 33800 грн., 3) 2026 -2027 навчальний рік 33800 грн., 4) 2027 -2028 навчальний рік 33800 грн. (а.с.10-11). Як вбачається з квитанції від 19.08.2024 року позивачкою здійснено оплату за навчання [PERSON] у розмірі 16900,00 грн. (а.с.12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 03.02.2011 року, актовий запис № 106 від 28.04.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення.\~Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] на момент звернення до суду навчається на І курсі Ізмаїльського державного гуманітарного університету, на денній формі навчання, на контрактній основі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) платника щомісячно, починаючи з 01.05.2025 року до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved