Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Представник позивача 24.09.2024 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем були укладені кредитні договори. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість; та стягнути судові витрати. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість: - за договором позики № 76225216 в сумі 40725 грн. 43 коп., з яких 9885,75 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 30839, 68 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; - за договором позики № 6117002 в сумі 15 585 грн. 61 коп., з яких 4800 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 10785 грн. 61 коп. сума заборгованості за процентами за користування позикою; - за кредитним договором № 103762129 в сумі 13 950 грн., з яких 4000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9950 грн. сума заборгованості за відсотками; - 3028 грн. судових витрат (сплата судового збору), а всього 73 289 (сімдесят три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн. 04 коп. 27 березня 2025 року представник позивача подав заяву про видачу виконавчих листів по справі. 08 квітня 2025 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2025 року набрало законної сили. 11 квітня 2025 року виконавчі листи були доставлені до електронного кабінету позивача. 13 травня 2025 року представник позивача подав заяву про видачу виконавчих листів по справі. 12 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Штогрін В. С. звернулася до суду з заявою про надання матеріалів справи на ознайомлення та видачу копії рішення суду. 21 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Штогрін В. С. ознайомилася з матеріалами справи та отримала копію рішення. 27 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Штогрін В. С. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення у даній справі та просить скасувати його. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06.03.2025 року у справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15\~жовтня 2025\~року представник\~відповідача -\~адвокат Штогрін\~В.\~С.\~подано додаткові пояснення у справі. Зазначає, що відповідач визнає договір частково, в розмірі тіла отриманих кредитів. Оскільки, відповідач у справі [PERSON] з 18 січня 2024 на підставі указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний до лав Збройних Сил України. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Аналіз п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» свідчить про те, що пільги мають: військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову. Враховуючи, що п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час. Застосування цієї норми не обумовлено зверненням відповідача до фінансової установи та наданням документів, які дають йому відповідні пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21. Представник відповідача також зазначає, що передбачені за кредитним договором проценти не є штрафними санкціями, оскільки є платою за користування кредитними коштами, проте нарахування процентів збільшує суму грошового зобов`язання, яке підлягає погашенню та на яке, у разі його невиконання, нараховуються штрафні санкції. Тому зупинення нарахування процентів також призведе до зменшення розміру можливої відповідальності особи, що відповідає змісту статті 5 ЦК України. Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив про можливість надання зворотної дії в часі нормативно- правовим актам шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Положеннями п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було пом`якшено тягар грошової відповідальності, який покладався на військовослужбовців - позичальників за договорами кредиту, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» (№ 1275-VII) містить чітку вказівку про надання певним нормам зворотної дії в часі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року справі № 619/1192/16-ц (провадження № 61-12795св18). Відтак, зважаючи, що відповідача [PERSON] було призвано на військову службу на підставі указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», що підтверджуємо відповідними записами у військовому квитку. Він безпосередньо перебував в зоні ведення бойових дій на Сході нашої країни, окрім того 29 вересня 2024 одержав вибухову травму: вогнепальне осколкове поранення лівого передпліччя; акубаротравму; пошкодження зовнішнього слухового проходу справа при захисті Батьківщини, що підтверджуємо довідкою про обставини травми (поранення, каліцтва, контузії) від 21.10.2024 на нього поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Крім того, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо договору позики № 76225216 від 22.09.2023 року, представник відповідача зазначає, що з умов даного договору долученого позивачем до позовної заяви, [PERSON] було отримано 10 500 грн. 00 коп. кредитних коштів, заборгованість по тілу кредиту 9 885 грн. 75 коп., відтак, відповідні оплати по договору відбувалися. Із розрахунку заборгованості, що долучений до позовної заяви від 31.08.2024 вбачається, що проценти за користування кредитом за весь час позики становлять 30 839 грн. 68 коп., що і просить стягнути позивач. При цьому, ні розрахунку заборгованості первісного кредитора щодо реальної суми боргу [PERSON] ні витягу з рахунку про рух коштів на його рахунку позивачем не надана. Таким чином, сторона відповідача вважає, що сума заборгованості, по відсоткам не доведена належними доказами. Щодо договору позики № 6117002 від 07.09.2023 року, представник відповідача зазначає, що з умов даного договору долученого позивачем до позовної заяви, [PERSON] було отримано 4 800 грн. 00 коп. кредитних коштів, заборгованість по тілу кредиту 4 800 грн. 00 коп., відтак, відповідні оплати по договору відбувалися та зараховувались на погашення відсотків. Із розрахунку заборгованості, що долучений до позовної заяви від 31.08.2024 вбачається, що проценти за користування кредитом за весь час позики становлять 10 785 грн. 61 коп., що і просить стягнути позивач. При цьому, ні розрахунку заборгованості первісного кредитора щодо реальної суми боргу [PERSON] ні витягу з рахунку про рух коштів на його рахунку позивачем ненадана. Таким чином, вважають, що сума заборгованості, по відсоткам не доведена належними доказами. Щодо договору про споживчий кредит № 103762129 від 17.10.2023 року, предстаівник відповідача зазначає, що з умов даного договору долученого позивачем до позовної заяви, [PERSON] було отримано 4 000 грн. 00 коп. кредитних коштів, заборгованість по тілу кредиту 4 000 грн. 00 коп., відтак, відтак, відповідні оплати по договору відбувалися та зараховувались на погашення відсотків. Із розрахунку заборгованості, що долучений до позовної заяви від 31.08.2024 вбачається, що проценти за користування кредитом за весь час позики становлять 9 950 грн. 00 коп., що і просить стягнути позивач. При цьому, ні розрахунку заборгованості первісного кредитора щодо реальної суми боргу [PERSON] ні витягу з рахунку про рух коштів на його рахунку позивачем не надана. Таким чином, вважаємо, що сума заборгованості, по відсоткам не доведена належними доказами. В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відтак, стороною відповідача визнаються частково позовні вимоги по: - договору позики № 76225216 в сумі 9 885 грн. 75 коп. заборгованості за основною (тілом) сумою боргу; - договору позики № 617002 від 07.09.2023 року в сумі 4 800 грн. 00 коп. заборгованості за основною (тілом) сумою боргу; - кредитному договору № 103762129 від 17.10.2023 року в сумі 7000 грн. 00 коп. заборгованості за основною (тілом) сумою боргу; - кредитному договорі № 79116712 в сумі 4 000 грн. 00 коп., заборгованості за основною (тілом) сумою боргу. В решті вимог заявлений позов до задоволення не підлягає, тому в їх задоволенні просить відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без їх участі. Позов підтримує, просить його задоволити. Зважаючи на подану заяву про розгляд справи без участі представника позивача суд не проводив судове засідання у режимі відеоконференції. Відповідач не з`явився в судове засідання. Представник відповідача не з`явилася в судове засідання. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без участі відповідачки та його представника. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи\~є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом, позиція сторін. Як встановлено в судовому засіданні, 22 вересня 2023 року [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір позики № 76225216. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 10 500 грн., строк кредиту 30 днів, процентна ставка базова 2,5% в день, дата повернення позики 21 жовтня 2023 року. Орієнтовна загальна вартість позики - 18 375 грн. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, згідно умов цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 725 грн. 43 коп., з яких: - 9 885 грн. 75 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 30 839 грн. 68 коп. - сума заборгованості за відсотками; - 0, 00 грн. - сума заборгованості за пенею. Це підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, які долучені до матеріалів справи. 07 вересня 2023 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" договір позики № 6117002. За умовами договору позики сума позики складає 4 800 грн., строк кредиту 80 днів, акційна процентна ставка 2,49%, процентна ставка основна 3,0% в день, дата повернення позики 26 жовтня 2023 року. 11.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передає ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому право вимоги, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 15.02.2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 585 грн. 61 коп., з яких: - 4 800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 10 785 грн. 61 коп. - сума заборгованості за відсотками; - 0, 00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Це підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, які долучені до матеріалів справи. 17 жовтня 2023 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" кредитний договір № 103762129. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 4 000 грн., строк кредиту 105 днів, процентна ставка базова 4% в день, дата повернення позики 30 січня 2024 року. Орієнтовна загальна вартість позики - 14 806 грн. 29.01.2024 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 29 січня 2024 року до Договору факторингу № 29012024 від 29 січня 2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 950 грн., з яких: - 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 950 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Це підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, які долучені до матеріалів справи. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позика вважається\~повернутою в\~момент зарахування\~грошової суми,\~що позичалася, на його\~банківський рахунок\~або реального\~повернення коштів\~позикодавцеві. Відповідно до ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Щодо стягнення заборгованості за відсотками. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048\~ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~- військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Військовослужбовці, визначені п. 15 ст. 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: - звільнення від сплати відсотків за користування кредитом ; - звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Так, відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 29.01.2024 р., яку надано представником відповідача до матеріалів справи, солдат [PERSON] відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі з 18 січня 2024 року. Як вбачається із позовної заяви, відповідачу було нараховано за договором позики № 76225216 від 22 вересня 2023 р. заборгованість за відсотками у розмірі 30 839 грн. 68 коп.; за договором позики № 6117002 від 07 вересня 2023 р. заборгованість за відсотками у розмірі 10 785 грн. 61 коп. та за кредитним договором № 103762129 заборгованість за відсотками у розмірі 9 950 грн. Згідно умов договору позики № 76225216 від 22 вересня 2023 р. дата повернення позики - 21 жовтня 2023 року, та згідно умов договору позики № 6117002 від 07 вересня 2023 р. - дата повернення позики - 26 жовтня 2023 року, тобто до призову відповідача [PERSON] на військову службу. Дія п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносно даних договорів не поширюється на відповідача. Згідно умов кредитним договором № 103762129 від 17.10.2023 року - датою останнього погашення заборгованості є 30 січня 2024 р. Дана заборгованість нарахована частково за період перебування відповідача в лавах ЗСУ, тому, відповідно до п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стягненню не підлягає за період перебування відповідача на військовій службі. В частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками по договору позики № 76225216 від 22 вересня 2023 р., слід зазначити таке. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18), викладено наступну правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) також зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. За умовами кредитного договору № 76225216\~від 22\~вересня 2023\~р. сторони погодили строк кредитування 30 днів, тобто до 21.10.2023. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути нараховані проценти, які розраховані за період понад 30 днів. Проте, п.2.2. кредитного договору передбачає, що строк позики за цим договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток до договору) до 21.10.2023. Відповідно до п. 2.3. Договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до умов цього договору та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток до договору). Отже за умовами договору позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні процентної ставки. Відповідно до умов договору позики № 76225216 від 22.09.2023, сума кредиту становила 10 500 грн., процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 2,5 % від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою. Строк кредитування 30 днів. Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором позики № 76225216 від 22.09.2023 становить 7 875 грн. (10 500 грн. / 100% х 2,5% х 30). В частині\~вимог позивача\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~відсотками по\~кредитному договору№ 103762129 від 17 жовтня 2023 р., слід зазначити таке. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 4 000 грн., строк кредиту 105 днів, процентна ставка базова 4% в день, дата повернення позики 30 січня 2024 року. Орієнтовна загальна вартість позики - 14 806 грн. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути нараховані проценти, які розраховані за період до 30.01.2024 року. Проте, відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 29.01.2024 р., яку надано представником відповідача до матеріалів справи, відповідач [PERSON] відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі з 18 січня 2024 року. Отже, відповідно до вимог п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~- військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Військовослужбовці, визначені п. 15 ст. 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: - звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. Так, відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 29.01.2024 р., відповідач [PERSON] було мобілізовано до лав ЗСУ з 18 січня 2024 р. Як вбачається із позовної заяви, відповідачу було нараховано за договором кредиту № 103762129 від 17 жовтня 2023 р. заборгованість за відсотками по 30 січня 2024 р. у розмірі 9 950 грн. Дана заборгованість нарахована за період перебування відповідача в лавах ЗСУ, тому, відповідно до п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стягненню не підлягає. Тобто, з 18 січня 2024 р. по 30 січня 2024 р. відсотки з відповідача за вказаним договором стягненню не підлягають. Отже, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором кредиту № 103762129 від 17.10.2023 становить 8 718 грн. 10 коп. Висновки суду. Наявність підписаних сторонами кредитних договорів свідчить про бажання їх учасників укласти договори та розуміння їх змісту, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не примушена до укладення таких договорів. Відтак, волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договорів відповідачу були відомі всі умови договорів та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договорів. Договори у судовому порядку недійсними чи неукладеними не визнані. Позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав, надавши грошові кошти відповідачу, проте відповідач свої зобов`язання за договорами не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Наведений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, альтернативний розрахунок не надано. Відповідач чи його представник не просили суд про призначення у справі експертизи з метою спростування доводів позивача щодо суми заборгованості. Також ним не був поданий відповідний висновок експертизи, який міг бути проведений за заявою відповідача. При розгляді справи суд детально дослідив подані сторонами докази, навів аргументацію щодо прийняття до уваги тих чи інших доводів сторін або відхилення зазначених ними аргументів. У ч. 1, 2, 5 ст. 263\~ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за договорами позики, не повернув отримані кошти та відсотки, тому виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, тобто в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду. А тому позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до часткового задоволення. Судові витрати. За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до змісту ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн.) підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до суми заявлених вимог. Позов був заявлений на суму 70 261 грн. 04 коп., суд задоволив позов на суму 46 064 грн. 36 коп., що складає 65,56 %. Судовий збір, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до суми заявлених вимог, складає 1 985, 16 грн. (3028х65,56 %).

Outcome: approved