Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 квітня 2024 року між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживого кредиту по продукту "Комфортний" № 1533237, згідно з умовами якого ТОВ "Слон кредит" надало позичальниці [PERSON] кредит у сумі 5500,00 грн на строк 360 днів. Стандартна процентна ставка - 2,5 %, яка нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка - 0,010 %, яка нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Відповідачка не дотримувалася умов кредитного договору, своєчасно не повернула кредит та не сплатила проценти за користування ним. Заборгованість [PERSON] за договором про надання споживого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 становить 32439,45 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3516,50 грн, проценти за користування кредитом у сумі 28922,95 грн за період з 02 квітня 2024 року до 28 березня 2025 року. Позивач стверджував, що на підставі договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 ТОВ "Слон кредит" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання споживого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання споживого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 у сумі 32439,45 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3516,50 грн, проценти за користування кредитом у сумі 28922,95 грн, а також присудити з неї судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачка відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" зазначила, що позивачем на дано доказів на підтвердження сплати коштів за договором факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024, укладеним між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", а отже не доведено набуття права вимоги до позичальника за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237. [PERSON] стверджувала, що кредитний договір вона не укладала, кредитних коштів не отримувала. Також відповідачка, що проценти за користування кредитом були нараховані усупереч вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Також у відзиві вказано, що заявлена до стягнення позивачем сума понесених витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони, передбаченими ст. ст. 137, 141 ЦПК України. [PERSON] звернула увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували понесені ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" витрати на правничу допомогу позивачем. У відповіді на відзив ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" стверджувало, що [PERSON] отримала кредитні кошти договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 та здійснила часткову сплату заборгованості за цим договором. Проценти за користування кредитом нараховані правомірно відповідно до погоджених сторонами умов кредитного договору. Заперечення [PERSON] до суду не подала. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року витребувано в АТ КБ "ПриватБанк" такі письмові докази: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка [NUMBER] ; виписку з банківського рахунку клієнта [PERSON] , до якого емітовано картку [NUMBER] , за період з 02 квітня 2024 року до 07 квітня 2024 року (якщо такий рахунок відкривався). 17 вересня 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" надало суду витребувані документи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 02 квітня 2024 року ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про надання споживого кредиту по продукту "Комфортний" № 1533237, за умовами якого ТОВ "Слон кредит" зобов`язалось надати позичальниці [PERSON] кредит у сумі кредит у сумі 5500,00 грн на строк 360 днів. Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Слон кредит" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 5500,00 грн, що підтверджується відповіддю ТОВ "Пейтек" від 15 січня 2025 року № 20250115-1301 та випискою про рух коштів на банківському рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк". Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальниця [PERSON] не виконала зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустила заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 за тілом кредиту у сумі 3516,50 грн (5500,00 грн - 1983,50 грн = 3516,50 грн). За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Проценти за користування кредитом нараховані позивачем за період з 02 квітня 2024 року до 28 березня 2025 року. Відповідно до п. 1.5 договору про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 стандартна процентна ставка становить 2,5 %, яка нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка - 0,010 %, яка нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Договір про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 є договором про споживчий кредит, а тому до правовідносин між сторонами справи, які виникли щодо укладення та виконання згаданого договору, застосуванню підлягають положення Закону України "Про споживче кредитування". Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з нормою ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зважаючи на те, що договір про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" № 1533237 укладено 02 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитом не міг перевищувати 1 %. За приписами ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, п. 1.5 договору про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237, яким встановлено розмір денної процентної ставки за користування кредитом у розмірі понад 1 %, є нікчемними. З огляду на це суд розраховує заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237, виходячи з денної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1 %. Проценти за користування кредитом у сумі 16,50 грн (5500,50 грн х 0,01 % х 30 днів (з 02 квітня 2024 року до 01 травня 2024 року) = 16,50 грн) були сплачені [PERSON] кредитодавцю. Таким чином, сума процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237, становить 11639,62 грн (3516,50 грн х 1 % х 331 день (з 02 травня 2024 року до 28 березня 2025 року) = 11639,62 грн). Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 становить 15156,12 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3516,50 грн, проценти за користування кредитом у сумі 11639,62 грн. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 24 грудня 2024 року ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" було укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до п. 1.1 якого клієнт ТОВ "Слон кредит" зобов`язалося відступити фактору ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту, плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається з в момент підписання сторонами акта прийому передачі реєстру боржників згідно з додатком № 3 (п. 1.2 договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024). На підтвердження відступлення права вимоги ТОВ "Слон кредит" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" права вимоги до позичальниці [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 позивач надав суду копії: реєстру боржників та підписаного сторонами договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 акта прийому передачі реєстру боржників, платіжної інструкції про переказ фактором клієнту коштів за договором факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024, а також витягу з реєстру боржників, в якому вказано передачу права вимоги до позичальниці [PERSON] . Таким чином, позивачем доведено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази факт переходу права вимоги до позичальниці [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 від ТОВ "Слон кредит" до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 02 квітня 2024 року № 1533237 у сумі 15156,12 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 3516,50 грн, проценти за користування кредитом у сумі 11639,62 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. До інших видів правничої допомоги законодавець відніс види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Захист клієнта, представництво його інтересів та інші види правничої допомоги адвокат здійснює на підставі договору про надання правничої допомоги (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial