Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

15.08.2025 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Кузьменко М.В. від 15.08.2025 року в якій він просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р [NUMBER] , заборгованість за кредитним договором №10.01.2025-100002261 від 10.01.2025 року у розмірі - 13726,55 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р [NUMBER] , судовий збір у розмірі - 2422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 10.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №10.01.2025-100002261. У відповідності до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.01.2025 року, строком на 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту становить 1200 грн. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87%=(7336.39/6000)/140 ? Х 100%. Проценти ( економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Неустойка 60 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору та квитанції про перерахунок коштів Кредитором 10.01.2025 року надано позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. на строк зазначений у договорі, отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подання позову (15.08.2025 року) утворилась заборгованість у розмірі - 13726.55 грн., що складається з заборгованості: по тілу кредиту в розмірі -5719.05грн., по процентам у розмірі - 5607.50 грн., неустойка - 2400 грн. 18.08.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві міститься його прохання про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення, у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подавав. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якою передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи при умові належного його повідомлення про судове засідання проте він не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини неявки, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи на 15.09.2025 року, та на 15.10.2025 року зокрема в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, проте в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надавав, і відповідно до ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом використання Системи Bank ID Національного банку було укладено кредитний договір (оферти) №10.01.2025-100002261, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору, яку [PERSON] підписав електронним цифровим підписом (E716). Згідно ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн., строком на 140 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 29.05.2025 року зі сплатою процентів за фіксованою процентною ставкою (1%) за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія, пов`зана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 1200 грн. Неустойка 60 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного-неналежно виконаного виконавчого зобов`язання. Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» за вих. №115-2907 від 29.07.2025 року яким підтверджується, що 10.01.2025 на карту № [NUMBER] , належну відповідачу [PERSON] перераховано 6000грн., номер транзакції в системі iPay.ua-620777602, призначення платежу: Видача за договором кредиту №10.01.2025-100002261. Як вбачається із заявки [PERSON] від 10.01.2025 року, він вказав реквізити для перерахування коштів за договором №4790-72хх-хххх-0840. Відповідно до інформації наданої АТ Ощадбанк» на запит суду, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] , відповідно до виписки за по рахунку, на карту № [NUMBER] , зараховано 10.01.2025 року 6000 грн. (кредит). Відповідно до Довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №10.01.2025-10000 від 21.05.2024 року, заборгованість [PERSON] складає - 13726,55 грн., з яких 5719,05 грн. - основний борг, 5607,50 грн. - відсотки нараховані за період з 10.01.2025 року по 29.05.2025 року.,2400 грн. - неустойка. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Споживчий центр». У відповідності до вимог ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11326.55 грн., в тому числі 5719,05 грн. - основний борг; 5607,50 грн. - відсотки за період з 10.01.2025 року по 29.05.2025 року. Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 2400 грн., за невиконання грошового зобов`язання за період з 10.01.2025 року по 29.05.2025 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією пропозиції на укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) від 10.01.2025 року, копією заявки кредитного договору №10.01.2025-100002261 від 10.01.2025 року, копіями відповідей позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитних договорів, які містять електронний підпис відповідача. У ст.3 Закону України «Проелектронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що заявка до кредитного договору підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором Е716. Ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Оскільки у наявних в матеріалах справи копії пропозиції відповідача та підтвердження кредитного договору наявні всі істотні умови кредитного договору, зокрема сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, комісія, графік платежів, оскільки заявка кредитного договору №10.01.2024-100002261 від 10.01.2025 року кредитної лінії та підтвердження кредитного договору підписані власноручним електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписував кредитний договір та був проінформованим про всі істотні умови кредитного договору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №10.01.2025-100002261 від 10.01.2025 року у розмірі 11326,55 (5719,05+5607,50) грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 2400 грн., позивачу слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, оскільки позов задоволено частково в сумі 11326,55 грн., судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1998,39грн. (31130*100%:23784=82.51%; 2422*82.51:100=1998,39). На підставі вище викладеного та

Outcome: partial