Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

03 вересня 2025 року ТОВ "ФК" ЕЙС" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 25 червня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 498802582 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн., які первісний кредитор перерахував на банківську карту відповідача № [NUMBER] , відповідач свої зобов`язання передбачені договором не виконала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість в розмірі 17 750 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість по кредиту, 12750, 00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам,. За результатами укладення ряду договорів факторингу позивач набув права вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 17 750 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду та витребувано письмові докази. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача Поляков О. В.у позовній заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заяв, клопотань, відзиву не надав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 498802582 у формі електронного документа з використанням позичальником електронного підпису одноразового ідентифікатора MNV2VR36, який був надісланий на номер телефону позичальника. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 5000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, реальна річна процентна ставка 649 %. Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджено платіжним дорученням від 25 червня 2021 року, інформацією, наданою на запит суду АТ "Ощадбанк" від 06 жовтня 2025 року. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" умови договору виконало в повному обсязі, відповідач умов договору не виконала, коштів не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. За результатами укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс", останнє набуло право вимоги за кредитним договором № 498802582 від 25 червня 2021 року , укладеним з відповідачем. 30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого знову відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором № 498802582 від 25 червня 2021 року. 08 липня 025 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 498802582 від 25 червня 2021 року у розмірі 17 750 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. В силу положень ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 498802582 від 25 червня 2021 року становить 17 750 грн, з яких 5 000 грн - заборгованість по кредиту, 12 750 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. На підставі\~вищезазначеного,\~суд дійшов\~до висновку\~про наявність\~спірних правовідносин\~між сторонами,\~які належать\~до договірних\~зобов`язань,\~а саме\~випливають з\~договорів кредиту,\~встановив,\~що права\~позивача порушення\~відповідачем,\~а тому\~вони підлягають\~захисту,\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 17 750 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року, додаткову угоду № 25770566537 від 09 липня 2025 року, акт прийому передачі наданих послуг від 09 липня 2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4959 від 24 квітня 2012 року, довіреність від 04 грудня 2024 року. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн. та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, що становить 7 000,00 грн.

Outcome: approved