Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 18.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200506774 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 6870,00 грн зі встановленим строком користування з 18.04.2016 по 18.04.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором. Станом на 07.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 20444,96 грн, з яких: 6870,00 грн заборгованість за кредитом; 13574,96 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Разом з тим загальний розмір заборгованості за кредитним договором на час подання позову становить 26753,92 грн, з яких: 6870,00 грн заборгованість за кредитом; 13574,96 грн заборгованість за відсотками; 1838,37 грн сума збитків з урахуванням 3% річних; 4470,59 грн сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Короткий зміст клопотання про поновлення строків позовної давності. Зважаючи на укладений кредитний договір в 2016 році, та укладений договір факторингу в 2020 році, наявність судового спору щодо передачі оригіналів документів по кредитних справах, позивачем заявлено клопотання перед судом про поновлення строку позовної давності щодо заявлених вимог. Зокрема оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020, не були передані ТОВ «Діджи Фінанс» Так, на примусове виконання постанови Господарського суду м. Києва від 01.07.2021 за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦКУ). Фактична відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування (анкета Боржника, надані ним ідентифікаційні дані, що свідчать про виявлення сторони інтересу в укладенні такої угоди та інших документів, які свідчать про наявність правовідносин щодо кредитування між Боржником та Банком) унеможливлювала реалізацію прав Позивача на звернення до суду із захистом своїх власних інтересів. Лише після отримання таких документів, Позивач почав здійснювати процедури задля захисту власних інтересів (надсилання претензії), звернення до суду із позовною заявою, тощо. У зв`язку із наведеним просить поновити строк позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016. Відзив на позовну заяву від відповідача не поступив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 26753,92 грн, та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчать рекомендовані повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення адресату. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи в її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.08.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 18.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі заяви (оферти) 200506774 про надання кредиту у сумі 6870,00 грн строком на 730 днів (з 18.04.2016 по 18.04.2018), та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних (а.с. 34). Цього ж дня [PERSON] підписала анкету № 2678468, графік платежів, довідку про умови кредитування, якими визначено суму та мету кредиту, строк його повернення, обсяг щомісячного платежу, проценту ставку за кредитом, порядок повернення кредиту, тощо (а.с. 35, 37, 37-зворот). 20.07.2020 ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, уклали договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 12-13). Факт перерахування новим кредитором на користь банку коштів згідно договору про відступлення прав вимоги підтверджується платіжною інструкцією № 25 від 09.07.2020 (а.с. 14). З додатку № 1 до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 (Реєстр боржників) встановлено, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016 в загальному розмірі 20444,96 грн, з яких: 6870,00 грн заборгованість за кредитом; 13574,96 грн заборгованість за відсотками (а.с. 44-45). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 єдиним законним кредитором по відступлених договорах ПАТ «Банк Михайлівський» визнано ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 15-30). Відповідно до розрахунку суми, наданого представником позивача, заборгованість за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016 на час подання позову становить 26753,92 грн, з яких: 6870,00 грн заборгованість за кредитом; 13574,96 грн заборгованість за відсотками; 1838,37 грн сума збитків з урахуванням 3% річних; 4470,59 грн сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань (а.с. 42). Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Щодо укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів за договором. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч .1 ст. 3 ЦК України). У ч. 1 ст.\~626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст.\~627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628\~ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Матеріалами справи підтверджується, що 16.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі заяви (оферти) № 200506774 про надання кредиту у сумі 6870,00 грн. Дана заява підписана особисто [PERSON] та представником банку. Надані позивачем виписки по особових рахунках підтверджують належне виконання банком своїх зобов`язань за договором, а саме факт перерахування коштів [PERSON] . Остання вказаний факт не спростувала, а також не надала доказів, які би підтверджували повернення нею кредиту. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що надана позивачем виписка по особовому рахунку [PERSON] відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом. Суд також враховує, що відповідач має доступ до свого карткового рахунку, зазначеного в договорі, відтак мала можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження/ненадходження кредитних коштів, так і стану виконання своїх зобов`язань за даним договором, а також внесення коштів на погашення заборгованості, провести власні контррозрахунки. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З огляду на вказане суд зазначає про належне укладення сторонами кредитного договору № 200506774 від 18.04.2016, та надання первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський» грошових коштів (кредиту) позичальникові [PERSON] у розмірі та на умовах, встановлених договором. Щодо переходу прав вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст.\~512\~ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст.\~1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як встановлено судом, 20.07.2020 ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, уклали договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Факт перерахування новим кредитором на користь банку коштів згідно договору про відступлення прав вимоги підтверджується платіжною інструкцією № 25 від 09.07.2020. З додатку № 1 до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 (Реєстр боржників) встановлено, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016 в загальному розмірі 20444,96 грн, з яких: 6870,00 грн заборгованість за кредитом; 13574,96 грн заборгованість за відсотками. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 єдиним законним кредитором по відступлених договорах ПАТ «Банк Михайлівський» визнано ТОВ «Діджи Фінанс». З огляду на викладені вимоги закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016. Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором та клопотання про поновлення строку позовної давності. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Частиною 1 ст.\~598\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ч. 1 ст.\~599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходить з того, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитом, наданий розрахунок не може бути прийнятий судом як доказ, адже він суперечить самим умовам кредитування, які сторони погодили 18.04.2016. З витягу з реєстру боржників вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором складає 20444,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6870,00 грн, заборгованість за доходами 13574,96 грн. Відповідно до розрахунку суми, наданого представником позивача, заборгованість за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016 на час подання позову становить 26753,92 грн, з яких: 6870,00 грн заборгованість за кредитом; 13574,96 грн заборгованість за відсотками; 1838,37 грн сума збитків з урахуванням 3% річних; 4470,59 грн сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Відповідно до графіку платежів [PERSON] повинна здійснювати щомісячні платежі до 18 числа кожного місяця в розмірі 710,00 грн 23 місяці, і останній платіж в розмірі 710,00 грн. У позовній заяві представник позивача заявив клопотання про поновлення строку позовної давності. За змістом ч. 3 ст.\~254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строк. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу. Таким чином, сторони кредитного договору зі встановленням строку дії договору, встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями. Під час звернення до суду із вказаним позовом ТОВ «Діджи Фінанс» просило поновити строк позовної давності посилаючись на наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, що призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора. Крім того, підставами для поновлення строку позовної давності позивач зазначає ведення урядом України карантину, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а також введенням воєнного стану на території країни, що стало підставою для внесення відповідних змін у ЦК України та продовження строку позовної давності. Позивач ТОВ «Діджи Фінанс», як правонаступник ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», звернувся до суду 21.08.2025. При цьому суд зауважує, що передача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, новому кредитору не перериває строки позовної давності. Згідно з ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові ВП ВС від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Разом з тим, Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України\~№ 530-ІХ\~від 17.03.2020\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~запобігання виникненню\~і поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України\~від 30.03.2020\~№ 540-IX\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258,362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни. Суд зауважує, що введення в Україні режиму воєнного стану 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від\~24.02.2022\~№ 64/2022\~«Про введеннявоєнного\~станув Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Окрім того, згідно розд.\~«Прикінцеві положення» ЦК\~України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. З огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020, беручи до уваги введення в Україні режиму воєнного стану 24.02.2022 на підставі Указу Президента\~України від\~24.02.2022\~№ 64/2022\~«Про введення\~воєнного станув\~Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану, позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості з відповідача за кредитом за період з 18.04.2016 по 18.02.2017. Відтак до стягнення підлягає сума платежу за період з 18.03.2017 по 18.04.2018 в загальному розмірі 9950,80 грн, з яких: 4012,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018); 5770,80 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018); 168,00 грн заборгованість за комісією (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018), згідно з наданим позивачем графіком платежів. Що стосується заявлених позивачем відсотків за користування кредитом в сумі 13574,96 грн, то суд вважає, що вказана сума не підлягає стягненню з відповідача, оскільки суду не було надано доказів законності нарахування такого розміру відсотків. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Діджи Фінанс», окрім самої суми заборгованості за кредитним договором, просило стягнути з [PERSON] також інфляційні втрати у сумі 4470,59 грн, та 3% річних у сумі 1838,17 грн, за період з 25.02.2019 по 23.02.2022. Так, п. 1 ст. 1 Закону України від 16.06.2020 № 691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», який набрав чинності 04.07.2020, внесено зміни до розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України та доповнено його пунктом 15 такого змісту: «У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення». Отже, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 15 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Законодавець на рівні акта цивільного законодавстві (п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання. Верховний Суд у постанові від 06.11.2024 у справі № 201/9121/22 зазначив: «Тобто з огляду на приписи пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховуються три проценти річних та пеня, суди помилково не застосували вказані норми права та дійшли необґрунтованого висновку про стягнення з [PERSON] суми трьох процентів річних та пені за період з 21 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року включно, що є безпідставним та таким, що суперечить нормам матеріального права». Отже, нарахування інфляційних втрат та 3% річних, які є особливою мірою відповідальності за невиконання зобов`язання, з 12.03.2020 до 23.02.2022 є таким, що не відповідає нормам матеріального права. Разом з тим долучений до матералів справи розрахунок заборгованості не містить детальний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.02.2019 по 11.03.2020. Отже, враховуючи вказані положення закону, у задоволенні вимог ТОВ «Діджи Фінанс» в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних потрібно відмовити. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016 в розмірі 9950,80 грн, з яких: 4012,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018); 5770,80 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018); 168,00 грн заборгованість за комісією (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018). Вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих процентів в сумі 10494,36 грн за період з 18.04.2016 по 18.02.2017, інфляційних втрат у сумі 4470,59 грн, та 3% річних у сумі 1838,17 грн, за період з 25.02.2019 по 23.02.2022, задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст.\~4\~ЗУ «Про\~судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору 0,8, що становить 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 200506774 від 08.08.2025 (а.с. 7). Також позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджується: договором про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024; додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 15.02.2024; актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 14.08.2025; детальним описом робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (а.с. 9-11, 43, 47, 51). Разом з тим, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» (9950,80 грн, що становить 31,19% від ціни позову 26753,92 грн). Тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 900,89 грн (31,19% сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн). Також на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2603,30 грн (31,19% витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн). Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи\~Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 200506774 від 18.04.2016 в розмірі 9950,80 грн, з яких: 4012,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018); 5770,80 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018); 168,00 грн заборгованість за комісією (за період з 18.03.2017 по 18.04.2018). У задоволенні\~позову в\~частині стягнення\~з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором в сумі 16803,12 грн, необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 900,89 грн судового збору та 2603,30 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 3, 14, 252-255, 261, 512, 514, 516, 517, 519, 526, 530, 536, 598, 599, 625-629, 638, 1048-1050, 1054, 1055, 1077, 1078, п.п. 12, 15, 19 розд.\~«Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України,

Outcome: approved