Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У серпні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання за нею права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] в м. Охтирка Сумської області помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївська Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291, виданого 25 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) року за № 284.\~ [PERSON] за життя заповіту не складав. [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом фактично прийняла спадщину після смерті батька, а з метою оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно звернулася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Лебедєвої Лариси Миколаївни. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивачеві відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на це майно. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291 було втрачено, про що розміщено оголошення в газеті «Ніжинський вісник» № 29 (15386) від 28 грудня 2023 року. Позивач просила судовим рішенням визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості),\~\~ у\~\~\~ землі,\~\~\~ яка\~\~\~ перебувала в колективній власності колишнього КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, що належало на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291, виданого 25 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) року за № 284, [PERSON] , який помер [INFO] , у порядку спадкування за законом після його смерті. Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 жовтня 2025 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 36). Представник відповідача Макіївської ТГ в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про розгляд цивільної справи без участі представника Макіївської сільської ради за наявними в матеріалах справи документами, у якій зазначила, що з позовними\~\~\~\~ вимогами\~\~\~\~ відповідач\~\~\~ ознайомлений, позов визнає і просить його задовольнити (а. с. 35). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третю особу було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 34), про причини неявки суд не повідомлено, жодних пояснень, заяв, клопотань до суду не подано.\~ Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON] за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291 по КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної частки (пай) в натурі (на місцевості), про що 25.10.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис № 284. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін зазначеного сертифіката [PERSON] не отримував. Вартість земельної частки (паю) станом на 01 січня 2024 року становить 113330,09 грн, що підтверджується копією повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № К-1792/0/5-24 від 19 листопада 2024 року (а. с. 20). Тим самим [PERSON] за життя набув право на вказану вище земельну частку (пай). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291\~ втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Ніжинський вісник» № 29 (15386) від 28 грудня 2023 року (а. с. 21). Судом установлено, що [INFO] в м. Охтирка Охтирського району Сумської області [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції в Книзі смертей 26 лютого 2005 року зроблено актовий запис № 138, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної частки (пай) в натурі (на місцевості), по КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, яке належало йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291, виданого 25 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) року за № 284. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. На\~\~\~\~ день\~\~\~\~ своєї\~\~\~\~ смерті\~\~\~\~ [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , що підтверджується копією довідки головою правління ОСББ «Будівельник» (а. с. 17). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 39) та матеріалами спадкової справи № 22/2025 до спадщини померлого (а. с. 40-71). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 12), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 13), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 14). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що до майна померлого [PERSON] приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Лебедєвою Ларисою Миколаївною заведена спадкова справа за № 22/2025, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового\~\~\~\~ реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 38). Із копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] \~ убачається, що спадщину після його смерті прийняла в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України дочка [PERSON] , оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину,\~\~\~ немає.\~\~ Спадкова\~\~ справа\~ заведена\~\~ за\~\~\~ заявою\~ [PERSON] (а. с. 41-71). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] як спадкоємцю першої черги за законом після смерті [PERSON] належить право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Лебедєвої Л.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) по КСП ім. Щорса села Макіївка Носівського району Чернігівської області по сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104291, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної частки (паю) в натурі\~ (на місцевості), яка належала померлому [PERSON] . Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємицею не подано належним чином оформленого правовстановлюючого документа на це спадкове\~\~\~ майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 118/02-31 від 25 квітня 2025 року (а. с. 71). У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.4500427337.1 від 15 серпня 2025 року. Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачам у рівних частинах з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову.

Outcome: approved