Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3386694 від 23.12.2020 у розмірі 19 548 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок, витрати за сплату судового збору у розмірі 2\~422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~000 (вісм тисяч) гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23.12.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3386694 у електронній формі, відповідно до ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору, відповідач отримав кредит у сумі 6 000 гривень, на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Відповідач підписав договір шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора, після чого цей електронний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти, відповідно до умов кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. Позивач вказує, що ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 6 000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. Відповідач зі свого боку умови Кредитного договору не виконав. 21.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу №ККАУ-21092021, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, зокрема за Кредитним договором №3386694 від 23.12.2020. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №3386694 від 23.12.2020 було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Авентус Україна» згідно Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021, у відповідача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» загальна сума заборгованості становить 19 548 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок, з яких: - 5 960 (чотири тисячі триста) гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 13 588 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 80 копійки прострочена заборгованість за сумою відсотків; - 0,0 гривень прострочена заборгованість за комісією - відсутня. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу, для погашення Існуючої заборгованості. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом у порядку, визначеному Договором. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Відзиву, клопотань чи будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 43-44). У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 23.12.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 3386694 про надання споживчого кредиту, який було укладено в електронній формі, відповідно до ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договір шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора, після чого цей електронний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти, відповідно до умом кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника (а.с. 8-14). За умовами Кредитного договору товариство надає клієнту споживчий кредит у розмірі 6 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит було\~надано строком\~на 30\~днів на\~споживчі (особисті)\~потреби,\~Дата повернення\~кредиту вказується\~в Графіку\~платежів,\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору.\~Строк кредиту\~може бути\~продовжено у\~порядку та\~на умовах\~визначених в\~Розділі 4\~цього Договору.\~Тип процентної\~ставки -\~фіксована.\~Процентна ставка\~за користування\~коштами кредиту\~залежить від\~фактичного виконання\~Споживачем умов\~Договору та\~становить:\~Знижена процентна\~ставка -\~1,81\~%\~в день\~від суми\~кредиту,\~застосовується у\~межах строку\~надання кредиту\~(без\~пролонгації),\~якщо в\~цей строк\~споживач здійснить\~повне погашення\~кредитної заборгованості,\~стандартна процентна\~ставка \~1,90%\~в день\~від суми\~кредиту. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 660,63% річних, \~ \~ \~ \~за стандартною ставкою 695,40% річних, \~ \~ \~ \~Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 9 249 гривень, за стандартною ставкою 9 420 гривень. Умовами договору передбачено, що перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена Ідентифікація Споживача для входу в Особистий кабінет/ Мобільний застосунок "CreditPlus", відповідно до п.1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Споживача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: - шляхом використання інструменту покладання, відповідно до договору, укладеного між Товариством та АТ КБ «ПриватБанк», як банком-ідентифікатором. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 288,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 72,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Споживачем за цим Договором, і становить: 3 000 гривень (а.с. 8-14). У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору наданий орієнтовний графік погашення заборгованості за цим кредитом із зазанченням сум сплати щомісячно починаючи з 23.12.2020 по 22.01.2021 (а.с. 33). Паспортом споживчого кредиту підтверджується інформація викладена у договорі про споживчий кредит № №3386694 від 23.12.2020 (а.с. 10-11). Кредитний договір №3386694 від 23.12.2020 про надання споживчого кредиту; Додаток №1 до Договору №3386694 від 23.12.2020 - Графік платежів, визначення орієнтовної загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту було укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору, шляхом направлення позичальником коду підтвердження, який був надісланий відповідачу відповідно до затвержжених сторонами умов договору, про що накожному документі у графі Реквізити сторін міститься відповідна позначка часу АЦСК: Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А438337, 23.12.2020 13:42:00 (а.с. 8-14). Укладаючи Кредитний договір сторони вчинили дії визначені ст.ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Окрім того, підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18. Слід зазначити, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс Позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Переказ коштів, виданих у межах Кредитного договору здійснено шляхом перерахування 6 000 гривень на банківську картку маска картки [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Контрактовий Дім». Зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом кошти перераховані на платіжну картку клієнта від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: 23.12.2020 о 13:42, Номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 893730774 (а.с. 11). Перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 6 000 гривень також підтверджується наданою Банком інформацією, на запит суду про витребування доказів (а.с. 37-42). Прийнявши пропозицію [PERSON] погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами, правилами та графіком платежу цього договору, підтвердив, що ознайомлений повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Укладаючи Кредитний договір [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вчинили дії визначені ст.ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно карти обліку договору (розрахінку заборгованості) що є випискою по особовому рахунку наданої з Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за період часу з 23.12.2020 по 20.09.2021 [PERSON] частково сплатив суму заборгованості за договором про споживчий кредит №3386694 від 23.12.2020, останній раз 01.02.2021, тобто відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту (зв.бік а.с. 11-14). Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі №127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах: від 30.11.2022 №214/6975/15-ц; від 25.11.2022 №1512/2-214/11; від 21.09.2022 №381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від 06.07.2022 №128/2269/20; від 01.06.2022 №172/35/16; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 №219/7527/16; від 25.05.2022 №645/59/16-ц; від 20.05.2022 №336/4796/18; від 09.02.2022 №161/5648/20; від 02.02.2022 №205/7751/16-ц. Долучений банком до позову розрахунок заборгованості від первісного кредитора АТ «Укрсиббанк» підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна», станом на 20.09.2021 заборгованість [PERSON] за договором №3386694 від 23.12.2020 становила у загальному розмірі 19 548 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок, з яких: 5 960 (чотири тисячі триста) гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; 13 588 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 80 копійки прострочена заборгованість за сумою відсотків; 0,0 гривень прострочена заборгованість за комісією відсутня (зв.бік а.с. 11-14). 21.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №3386694 від 23.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , що підтверджується копією договору про відступлення прав вимоги, актом приймння-передачі реєстру боржників від 21.09.2021 до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021, витягом з реєстру боржників до цього договору відступлення прав вимоги, платіжною інструкцією про безготівковий переказ ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів у розмірі 783 322,82 гривні, згідно призначееня платежу оплата згідно договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021 (зв.бік а.с. 14-20). Згідно умов Договору про відступлення прав вимоги. Кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржніківчза кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Новий Кредитор має право здійснити наступне відстуїшення третім особам прав вимоги до Боржників, придбаних від Кредитора за цим Договором, але не раніше оплати Прав Вимоги, які підлягають відступленню згідно цього Договору, до кожного окремого Боржника. Відповідно до акту приймання-передачі реєстру Боржників від 21.09.2021 до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021, ТОВ «Авентус Україна» передало а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло, згідно з вимогами п. 8.3 Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021 Реєстр Боржників Кредитора, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору, підписаний обома сторонами цього договору (зв.бік а.с. 19). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №ККАУ-21092021 від 21.09.2021, у відповідача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» загальна сума заборгованості становить у загальному розмірі 19 548 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок, з яких: 5 960 (чотири тисячі триста) гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; 13 588 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 80 копійки прострочена заборгованість за сумою відсотків; 0,0 гривень прострочена заборгованість за комісією відсутня (а.с. 19). Згідно платіжної інструкції за №41683 від 21.09.2021 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Авентус Україна» безготівковим переказом грошові кошти у розмірі 783 322,82 гривні, згідно призначееня платежу оплата згідно договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021 (зв.бік а.с. 19). Таким чином, ТзОВ «ФК «Ередит-Капітал» набувши статусу нового кредитора у Договорі №3386694 від 23.12.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] про погашення наявної у нього заборгованості за вказаним договором - є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. На виконання ухвали суду від 22.08.2025 про витребування інформації, АТ КБ «Приват Банк» було надано інформацію, про те, що на ім`я відповідача банком було емітовано картку зазначену у запиті, 23.12.2020 було дійсно пераховано грошові кошти у сумі 6 000 гривень на банківську картку № [NUMBER] , а також повідомлено про те, що [PERSON] був верифікований банком шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 28.03.2019 (а.с. 37-42). Надані виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1055 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Договір №3386694 від 23.12.2020 укладено дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано електронним одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договром або законом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. .. «неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Грошові кошти у позику на умовах споживчого кредиту від ТОВ «Авентус Україна» за договором №3386694 від 23.12.2020 було отримано [PERSON] у розмірі 6 000 гривень строком на 30 днів. Ці правила є публічною пропозипією (офертою) у розумінні ст. ст. 641. 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладено між сторонами, договора про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останньою не повернуті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеними вище кредитним договором, а також не спростовує факту наявності простроченої заборгованості та ненадає альтернативного розрахунку суми заборгованості, презумпція правомірності яких не спростована. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. При цьому договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ані ТОВ «Авентус Україна», ані ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду: Платіжна інструкція про оплату судового збору (тільки для суду, електронний доказ поданий в паперовій копії, оригінал знаходиться у позивача); Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (електронний доказ поданий в паперовій копії, оригінал знаходиться у ТОВ «Авентус Україна»); Засвідчена копія Паспорту споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчій кредит (електронний доказ поданий у паперовій копії, оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія Договору №3386694 від 23.12.2020 року (електронний доказ поданий в паперовій копії, оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія Додатку №1 до Договору №3386694 про надання споживчого кредиту від 23.12.2020 року (електронний доказ поданий у паперовій копії, оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія довідки про ідентифікацію (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія повідомлення про успішне перерахування коштів з протоколом підписання (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія договору факторингу № ККАУ-21092021 від 21.09.2021 року (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № ККАУ-21092021 від 21.09.2021 року (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія акту приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № ККАУ-21092021від 21.09.2021 року (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія платіжного доручення до Договору факторингу №ККАУ-21092021 від 21.09.2021 року (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія досудової вимоги про погашення кредитної заборгованості (оригінал знаходиться у відповідача); Засвідчена копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (оригінал знаходиться у позивача); Засвідчена копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АО «Апологет» (оригінал знаходиться у представника позивача); Засвідчена копія договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року (оригінал знаходиться у позивача та представника позивача); Засвідчена копія акту наданих послуг правової (правничої) допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року (оригінал знаходиться у позивача та представника позивача); Засвідчена копія детального опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року (оригінал знаходиться у позивача та представника позивача); Засвідчена копія ордера на надання правничої (правової) допомоги (тільки для суду, оригінал знаходиться у представника позивача); Докази направлення позовної заяви Відповідачу (тільки для суду, оригінал знаходиться у позивача); Клопотання про витребування доказів (тільки для суду. Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову. У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача за кредитним договором №3386694 від 23.12.2020 у загальному розмірі 19 548 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок, з яких: 5 960 (чотири тисячі триста) гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; 13 588 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 80 копійки прострочена заборгованість за сумою відсотків; 0,0 гривень прострочена заборгованість за комісією - відсутня. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] узятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі розмірі 19 548 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок, з яких: 5 960 (чотири тисячі триста) гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; 13 588 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 80 копійки прострочена заборгованість за сумою відсотків; 0,0 гривень прострочена заборгованість за комісією - відсутня. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За приписами ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС Електронний Суд. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третястатті 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною позивача було надано: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025; Акт №991 від 05.08.2025 надання послуг адвоката, з якого вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг та вартість цих послуг, у загальному розмірі склали 8 000 гривень, погодженого обома сторонами договору; виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства; Детальний опис наданих послуг до Акту №991 за договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025; Ордер адвоката серії ВС №1381377 від 02.07.2025; Протокол створення та перевірки КЕП, з відміткю сервісу АЦСК. З огляду на вищевикладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню. Відтак, суд приходить до висновку, що сума витрачена на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 8 000 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Outcome: approved