Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , що зареєстрований 29.05.2010 у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 606 серія [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 29.05.2010 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружжя має кардинально різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, ведення домашнього господарства, а також несумісні характери. Крім того, відповідачка вже два роки живе з іншим чоловіком. Зазначає, що примирення, збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть. Час на примирення просить не надавати, та вважає, що шлюб слід розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.04.2025 відкрито провадження у цій цивільній справі та її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 19.05.2025 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання вказала, що позов задоволенню не підлягає з підстав його передчасності. Обґрунтовуючи заперечення, відповідачка зазначила, що не може погодитися з доводами позивача щодо різних поглядів на життя, оскільки відкритого діалогу з цього питання між подружжям ніколи не було. Щодо наявності іншого чоловіка, то позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження цього факту. Посилання позивача про те, що шлюбні відносини фактично припинені, нічим не доведені, є лише його припущеннями. Позивач жодних заходів примирення не вживав, а тому відповідачці не відомо, що саме його не задовольняло у їхньому сімейному житті. 21.05.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій остання наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що викладені доводи у відзиві це відверта маніпуляція відповідачкою фактами, оскільки сторони фактично більше двох років не проживають однією сім`єю, після того як відповідачка покинула спільне помешкання. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідачка неодноразово викликала поліцію, оскільки зі сторони її нового співмешканця вчинялося домашнє насильство. При таких обставинах і такому ставленні, позивач вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Цього ж дня від позивача надійшла заява, у якій останній категорично заперечував проти такого ставлення до його права на розірвання шлюбу зі сторони відповідачки, підтримав доводи викладені в позовній заяві та просив розірвати шлюб. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05.06.2025 справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04.07.2025 в складі головуючого судді Катющенко В.П., цивільну справу прийнято до свого провадження. 12.09.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про долучення доказів до матеріалів справи. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що не бачить подальшого сенсу зберігати шлюб, оскільки відповідачка вже має іншого чоловіка. Крім того, більше двох років вони не проживають разом, зі спільного між ними залишилась лише дитина, ба більше він сплачує аліменти на її утримання. З часу попереднього судового засідання, відповідачка не вчинила жодних дій спрямованих на примирення сторін. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, суд про причини не явки не повідомила. Таким чином, суд вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.05.2010 у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 606. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Ці обставини підтверджуються судовим наказом виданим Дніпровським районним судом міста Києві 10.04.2023, у якому адреса стягувача [PERSON] , на користь якої стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , відрізняється від адреси боржника, яким є позивач у даній справі. Крім того, згідно листа Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 28.05.2025, [PERSON] фактично перебувала у стосунках з іншим чоловіком, громадянином Ч., та до Управління надходило 4 повідомлення з приводу вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] з боку її співмешканця, громадянина Ч.: 24.06.2023, 28.04.2024, 28.09.2024, 27.10.2024. Відносно громадянина Ч. складено адміністративні протоколи за ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, а підстави з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач з моменту звернення до суду з даним позовом (24.04.2025), свого рішення не змінив, а відповідач не надала суду доказів, які б свідчили, що остання вживала заходів до примирення з позивачем, або доказів, які б спростовували твердження позивача, щодо перебування її у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved