Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

позивач [PERSON] , 26.03.2025 подала позовну заяву до [PERSON] , за участі третьої особи: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивачка з 28.07.2009 перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбу. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . 20.12.2018 шлюб між сторонами був розірваний. З моменту розірвання шлюбу сторони проживають окремо, син залишився проживати разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу батько (відповідач) не намагався бачитись з дитиною не приймав участі у його вихованні. Одразу після розірвання шлюбу відповідач бачився із сином, однак, вже через пів року спілкування з батьком, син у віці трьох років сам не захотів їхати до батька. Відповідач одружився створив нову сімю та з цього часу не намагався вийти на контакт з позивачкою чи сином. Крім цього не цікавився життям сина, не допомагав матеріально. Більше п`яти років батько проявляє повну байдужість до дитини, не бажав бачитись із дитиною, до органів опіки і піклування з заявою про встановлення годин побачень з дитиною не звертався. Крім цього, позивачка зареєструвала шлюб вдруге, функцію батька відносно дитини [PERSON] виконує вітчим [PERSON] ,якого [PERSON] вважає своїм батьком. Відповідач [PERSON] проявив повну байдужість до виконання батьківських обов`язків, відтак позивачка вважає, що не має більше можливості змінити свого ставлення до сина, а тому звертається до суду з позовною завою, у якій просить позбавити батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина [PERSON] . За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 26.03.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 27.03.2025 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28.03.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28.04.2025 предстаником відповідача [PERSON] - адвокатом Білик Р.О. було подано відзив на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, представник відповідача вказала на те, що після розірвання шлюбу позивачка була неприязно налаштована по відношенню до колишнього чоловіка, проте протягом року часу, відповідач неодноразово брав сина до себе, спілкувався та проводив час з ним, що підтверджується перепискою з мережі вайбер та спільними фото зроблені під час спілкування. В подальшому колишня дружина відповідача разом з їхньою спільною дитиною переїхала жити в м. Львів та почала чинити перешкоди у їхньому спілкуванні, відповідач неодноразово намагався побачитись із сином на що [PERSON] відповідала, що дитина не хоче. Відповідач телефонував до позивачки, щоб поспілкуватися із сином, привітати з днем народження, але вона не відповідала, намагався передати подарунки сину, проте позивачка не йшла на контакт. Неодноразово [PERSON] передавав подарунки синові через його хрещеного батька. У 09.10.2021 року на п`ятиріччя [PERSON] , відповідач зателефонував до позивачки та повідомив, що приїде, щоб привітати сина та подарувати йому подарунок, на що позивачка відповіла, що якщо він приїде вона спричинить скандал на очах у свідків та викличе поліцію. [PERSON] , як батько переживав за моральний та психологічний стан сина, тому не хотів спричинювати скандали та конфлікти, в присутності дитини. У 2022 році позивачка [PERSON] сама вийшла на контакт із [PERSON] , оскільки останній потрібно було зняти сина із реєстрації за місцем проживання батька та зареєструвати його за своїм місцем проживання. Під час спілкування щодо перереєстрації місця проживання сина, [PERSON] надіслала батькові фото дитини та повідомила, що змінить своє ставлення до колишнього чоловіка та дозволить спілкуватися із сином, проте в подальшому перестала відповідати на його повідомлення та дзвінки. Щодо твердження позивачки, що відповідач не допомагає матеріально щодо утримання дитини, а також не бере участь у витратах пов`язаних із навчанням та відвідуванням додаткових гуртків, які несе виключно позивач, відповідач повідомляє, що ніколи не відмовлявся від матеріального утримання дитини, натомість позивачка сама не надає йому такої можливості, оскільки не дозволяє спілкуватися, бути присутнім у житті дитини та не повідомляє про додаткові витрати на навчання та лікування. Також твердження, що батько не надавав матеріальної допомоги на лікування зубів дитини не відповідає дійсності, оскільки у листопаді 2019 року, [PERSON] передав відповідачці 400 дол. США саме на стоматологічні процедури та лікування. Також при зустрічі з позивачкою у 2022 році відповідач намагався надати кошти для дитини, проте [PERSON] відмовилася. Не бажання приймати матеріальну допомогу від відповідача свідчить і те, що позивачка не зверталася в суд із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини із [PERSON] . Всі спроби відповідача врегулювати даний спір мирним шляхом призводило до конфліктів, відповідачка перешкоджала йому бачитись із сином, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально спілкуватися із дитиною. 28.04.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Білик Р.О. подана зустрічна позовна заява, в якій відповідач просить суд зобов`язати [PERSON] , [INFO] не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] у вільному спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Визначити такі способи участі [PERSON] , [INFO] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] : - спільне часопроведення у перші та треті вихідні щомісяця з 17.00 год. п`ятниці по 18.00 год. неділі з можливістю відвідування дитини місця проживання позивача, без присутності його матері, [PERSON] , [INFO] , визначивши місцем передачі дитини адресу проживання відповідачки: [ADDRESS] ; - один місяць спільного відпочинку у літній період без присутності матері за місцем проживання батька; - святкові дні, релігійні свята, шкільні канікули та дні народження в рівних частинах з матір`ю. - необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber,Skype тощо). Зустрічну позвону заяву обгрунтовував тим, що 28 липня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис №64. В даному шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Проте, сімейне життя у них не склалося і 20.12.2018 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син, [PERSON] залишився проживати із матір`ю. З моменту розлучення у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини та побачень із сином. Всі спроби позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому бачитись з дитиною, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з дитиною. Протягом року часу після розлучення відповідач неодноразово брав сина до себе, спілкувався та проводив час з ним, що підтверджується перепискою з мережі вайбер та спільними фото зроблені під час спілкування. В подальшому колишня дружина відповідача разом з їхньою спільною дитиною переїхала жити в м.Львів та почала чинити перешкоди у їхньому спілкуванні, відповідач неодноразово намагався побачитись із сином на що [PERSON] відповідала, що дитина не хоче. Відповідач телефонував до позивачки, щоб поспілкуватися із сином, привітати з днем народження, але вона не відповідала, намагався передати подарунки сину, проте позивачка не йшла на контакт. Неодноразово [PERSON] передавав подарунки синові через його хрещеного батька. У 09.10.2021 року на п`ятиріччя [PERSON] , відповідач зателефонував до позивачки та повідомив, що приїде, щоб привітати сина та подарувати йому подарунок, на що позивачка відповіла, що якщо він приїде вона спричинить скандал на очах у свідків та викличе поліцію. [PERSON] , як батько переживав за моральний та психологічний стан сина, тому не хотів спричинювати скандали та конфлікти, в присутності дитини. У 2022 році позивачка [PERSON] сама вийшла на контакт із [PERSON] , оскільки останній потрібно було зняти сина із реєстрації за місцем проживання батька та зареєструвати його за своїм місцем проживання. Під час спілкування щодо перереєстрації місця проживання сина, [PERSON] надіслала батькові фото дитини та повідомила, що змінить своє ставлення до колишнього чоловіка та дозволить спілкуватися із сином, проте в подальшому перестала відповідати на його повідомлення та дзвінки. Звернення [PERSON] до Кам`янка-Бузького районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] свідчить про небажання матері на спілкування батька з сином та його виховання. За таких обставин позивач вважає за доцільне звернутися до суду за захистом свого права на виховання та участь у спілкуванні зі своїм сином. 09.06.2025 представником позивачки (за первісним позовом) [PERSON] - адвокатом Станько І.Я. було подано відзив на зустрічну позовну заяву, у якій просила у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини - відмовити, за безпідставністю позовних вимог. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської від 13.05.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду суду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.05.2025 зобов`язано орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради надати письмовий висновок щодо попереднього роз`яснення спору між сторонами (висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 26.06.2025 на адресу суд надійшов висновок Органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні подану позовну заяву підтримала з викладених у ній мотивів. Зазначила про те, що після розірвання шлюбу дитина потребувала батька, а тому позивачка ніколи не чинила перешкоди у тому, щоб відповідач був присутній у житті дитини. Однак, батько- [PERSON] проявляв цілковиту бездіяльність щодо побачень із сином, на прохання приїхати до сина, той зазвичай говорив, що не має часу, оскільки працює. Ні на свята, ні на дні народження відповідач не приїжджав. Згодом відповідач зник на рік, а вже в 2019 році, проявив бажання побачити дитину, позивачка, в свою чергу дитину відпустила, оскільки син неодноразово згадував про тата, однак дитина після цієї зустрічі приїхала засмучена, говорячи про те, що її у будинку батька ображали та більше проявляти бажання щодо зустрічей з батьком перестав. Після цього, відповідач не виявляв жодного інтересу ні до стану здоров`я дитини, ні до її захоплень чи потреб - усе це почалось залишатись поза увагою батька. [PERSON] періодами появлявся, періодами пропадав, це негативно проявилялось на емоційному стані сина, що спричинило звернення до психолога. Позивачка в 2022 році вдруге одружилась та створила сім`ю, де її сину [PERSON] татом став вітчим [PERSON] , який дитині надає повну турботу та любов. [PERSON] сприймає свого вітчима як батька, який його виховує, забезпечує його матеріально, любить та піклується про нього. Позивачка вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, так як у відповідача було достатньо часу, щоб проявити себе як тата, однак з нього сторони цього зроблено не було, а тому просить позовну заяву задоволити. Щодо зустрічної позовної заяви просила суд відмовити у її задоволенні, вказавши на її безпідставність. Представник позивачки - адвокат Станько І.Я. у судовому засіданні первісну позовну заяву підтримала, посилаючись на ті ж докази та обставини, які зазначені у позовній заяві. Додатково зазначила, що позовна заява про позбавлення батьківських прав - це вперу чергу захист інтересів дитини, тому що у віці дев`яти років дитина формує бачення сім`ї і на думку [PERSON] сім`єю для нього є мама [PERSON] , батько [PERSON] (вітчим). Звернула увагу, на те, що орган опіки і піклування дав свій висновок у якому вказує, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] .. Просила, суд позовну заяву задоволити повністю. Заперечила при цьому щодо зустрічного позову, вказала про те, що такий поданий лише після подання первинного позову про позбавлення батьківських прав, натомість у відповідача не має реального наміру спілкуватись із сином. Також просила врахувати що сам [PERSON] не має юажання бачитись та спілкувватись із біологічним батьком. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив про те що , що дійсно у 2019 році востаннє забирав дитину до себе в дім, однак дитина була засмучена через те, що не хоче повертатись до мами. Після чого дитину не бачив. Вітав сина з днем народження, передавав подарунки через хресних батьків, оскільки сам змоги не мав, так як розумів, що колишня дружина цього не бажає. До органів опіки і піклування з запитом щодо встановлення годин побачень з [PERSON] не звертався, щоб не створювати конфліктні ситуації з позивачкою. [PERSON] просив суд задовлити зістрічний позов наголосив на тому, що хоче брати участь у вихованні дитини та готовий зробити все, щоб налагодити контакт з сином. Представник відповідача - адвокат Білик Р.О. у судовому засіданні просила у задоволенні первинної позовної заяви відмовити. Зазначила про те, після народження дитини, [PERSON] старався проявити себе як батька, допомагаючи дружині по догляду за дитиною. Так вийшло, що у подружжя стосунки не склались внаслідок чого їх шлюб було розірвано, а дитина залишилась проживати разом з мамою. Вважає, що її відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків не власної волі, а через те, що саме позивачка не давала йому можливості бути присутнім у житті сина, в результаті чого відповідач відступив. [PERSON] визнає свої помилки, хоче побудувати стосунки з сином, батько не відмовляється від своїх обов`язків. Просила суд задоволити зустрічну позовну заяву та усунути відповідачу перешкодиу спілкуванні із сином. Третя особа Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду у судове зсідання з`явилась, однак подала на адресу суду висновок від 25.06.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, розповіла про те, що знає позивачку оскільки є її рідною тіткою. Після розірвання шлюбу позивачка з сином [PERSON] проживали у неї в період з липня по листопад. В цей час, відповідач приїжджав до сина близько трьох разів. Однак, в жовтні на святкуванні дня народження [PERSON] його не було, хоча дитина його чекала. Після цього батько зник з життя сина на рік. Пригадує, що у 2019 році [PERSON] , зателефонував позивачці з проханням дати сина, та погодилась, оскільки розуміла, що дитина потребується у присутності батька. Це був останній раз коли батько бачився з сином. [PERSON] дзвонила до відповідача, просила не зникати з життя [PERSON] , хотіла щоб у дитини був батько, однак це не дало ніякого результату, [PERSON] продовжував проявляти пасивність щодо сина [PERSON] . Після того, коли [PERSON] зареєструвала шлюб вдруге, [PERSON] почав батьком називати вітчима [PERSON] , який у свою чергу проявляє активну участь у вихованні дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала покази про те, що знає [PERSON] 2020 року. З цього періоду жодного разу не бачила [PERSON] з дитиною. Ні на свята, ні на дні народження, ні при підготовці дитини до школи відповідача не було. Відвідування гуртків, лікування сина все було без участі батька. Матеріально дитині не допомагав. За весь період ні батько, ні його родичі не забирали дитину для того щоб провести час разом і сам [PERSON] ніколи не згадував про батька [PERSON] . Дитина вважає, своїм татом [PERSON] (вітчима),якого називає батьком та який повністюб займається його виховання та забезпеченням. Також свідку відомо про те, що [PERSON] відвідував психолога. А те, щоб позивачка чинила перешкоди у спілкуванні батька з сином їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засідання дала свідчення про те, що знайома з сторонами давно, так як є рідною сестрою [PERSON] .. З [PERSON] познайомилась у 2007 році. В 2016 році коли у подружжя народився син, стосунки у родині почали погіршуватись. [PERSON] таке, що [PERSON] з дитиною залишалась у своїх батьків. [PERSON] був турботливим батьком для дитини, купляв всі необхідні речі для нього. В день народження [PERSON] батько хотів привітати дитину, купив подарунок, телефонував до позивачки для того, щоб узгодити в який спосіб він може передати його, однак відповіді не було отримано. Свідок вважає, що саме [PERSON] не давала відповідачу реалізувати себе як батька. Пригадала ситуацію, коли помирав дідусь [PERSON] (батько відповідача), до [PERSON] телефонував відповідач з проханням дати дитину, однак позивачка відмовила, оскільки вважала, що його родина не варта бачити дитину. Свідок підтвердила той факт, що відповідач допустив помилки тим, що не наполягав на зустрічах з дитиною та не звертався в компетентні органи за допомогою у вирішенні ситуації, яка склалась, тому просила суд дати відповідачу шанс на реабілітацію, так як вважає [PERSON] хорошим батьком. Спеціаліст [PERSON] у судовому засіданні підтримав наданий ним висновок та свідчив про те, що позивачка звернулась до нього з приводу отримання рекомендацій щодо ситуаціяї яка склалась у її сімї. Зокрема, позивачка просила дати пораду, як правильно організувати майбутню зустріч з рідним батьком дитини. Однак, на той час, [PERSON] до цього готовий не був. Проводячи тестування з дитиною, де потрібно було намалювати сім`ю, [PERSON] пояснював, що батька намалював [PERSON] (вітчима). Питання щодо рідного тата в дитини викликало прояв негативних емоцій, [PERSON] не бажав його бачити, а тому можна дійти висновку, що зв`язок між відповідачем та сином - відсутній. Спеціалість, наголосив на тому, що дитина зараз має сім`ю, де бутьком для нього є теперішній чоловік мами, хлопчик сприймає його, любить між ними є міцний емоційний зв`язок. А з біологічним батьком дитину потрібно знайомити, однак на даному етапі існують ризики такого знайомства, що може призвести до негативних наслідків, так як дитина емоційно до цього не готова і більше того бажання дитини до такої зустрічі - відсутнє. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.10.2016 Львівським міським відділом державної реєстрацйії актів цивільного стану Головного теритьоріального управління юстиції у Львівській області [PERSON] народився [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] /а.с.15/. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.12.2018 по справі №446/1608/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.12-14/. Згідно характеристики вихованця Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №134 Львівської міської ради [PERSON] №17 від 17.03.2025 вбачається те, що [PERSON] був зарахований в ЗДО №134 07.09.2021 за час перебування в садку зарекомендував себе як здібна, розумна дитина, відвідував гуртки де показував гарні результати. Мати [PERSON] виховувала сина з правильними орієнтирами, брала активну участь у житті групи. Теперішній чоловік [PERSON] брав активну участь у вихованні дитини, допомагав з адаптацією до нового освітнього середовища, дбав про [PERSON] , оберігав та був опорою для дитини. Батько [PERSON] на той момент з сім`єю не проживав, участі у вихованні дитини не брав із дитиною не спілкувався. Розмов від дитини про те, що він бачиться з батьком не було /а.с.16/. Згідно довідки № 01-19/158 від 18.03.2025 виданою директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №48 м. Львова, [PERSON] дійсно у 2024/2025 навчається у 2-А класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №48 м. Львова /а.с.17/. Згідно характеристики посвідченої класним керівником [PERSON] та директором школи [PERSON] видно те, що дитина за час навчання зарекомендував себе як здібний і старанний учень. Дуже дружня, добра дитина, має друзів серед однолдітків. Бере активну участь у позакласній роботі, а саме відвідує гуртки з інформаційних технологій та англійської мови. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь ужитті дитини, приділяють належну увагу вихованню. Приводять та забирають дитину зі школи, присутні на бітьківських зборах, допомагають при підготовці з домашнім завданням. Батько [PERSON] із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні участі не бере, на зв`язок з класним керівником ніколи не виходив /а.с.18/. Відповідно до характеристики керівника гуртка "Speaking Club" [PERSON] . [PERSON] відвідує гурток з 23.09.2024, за час навчання зарекомендував себе як відповідальний, старанний та здібний учень. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь у вихованні дитини, допомагають при підготовці домашнього завдання. Також мати щомісячно вчасно без затримок здійснює оплату за гурток. Батько [PERSON] у вихованні участі не бере, на зв`язок з класним керівником ніколи не виходив /а.с.19/. Як видно з довідки ТзОВ «Пародент Плюс» [PERSON] розпочав лікування з 07.11.2019 і продовжує по теперішній час, візити здійснює у супроводі мами [PERSON] /а.с.20/. Згідно відповіді КНП «2-а міська поліклініка м. Львова» №218 від 20.03.2025 вбачається те, що мамою [PERSON] укладено декларацію в інтересах дитини [PERSON] з лікарем - педіатром. Мати з дитиною періодично звертається з приводу гострих респіраторних захворювань та клініко-лабораторних обстежень. Мати виконує рекомендації лікаря, цікавиться здоров`я і розвитком дитини /а.с.21/. Згідно акту фактичного проживання №09 від 17.03.2025 складеного головою правління ОСББ «Леви Міста» [PERSON] зареєстований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає: [ADDRESS] без реєстрації в складі сім`ї проживають: друдина - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] /а.с.22/. Відповідно до характеристики з місця проживання складеноюголовою правління ОСББ «Леви Міста» [PERSON] . [PERSON] є спокійною дитиною, врівноваженою, не конфліктною та здібноюдитиною. У подвір`ї налагодив товариські відносини з однолітками. Дитина доглянута, має забезпечені батьками задовільні побутові умови. Проживає з сім`єю: мати - [PERSON] , чоловік матері - [PERSON] , брат - [PERSON] . Мати [PERSON] , скарг та нарікань від сусідів не має, громадський порядок та правила проживання не порушувала. [PERSON] скарг та нарікань від сусідів не має, громадський порядок та правила проживання не порушував. Бере активну участь у вихованні [PERSON] , дбає, оберігає дитину. Проводить вільний час з дитиною, водить дитину у навчальні заклади. Батько [PERSON] у будинку не проживаєх, голові та правлінню ОСББ не відомий /а.с.23/. Відповідно до заяви - пояснень [PERSON] було повідомлено про те, що знайомий з відпоівдачем з 2015 року, був свідком його активної участі у вихованні сина [PERSON] , дбав про нього, допомагав по догляду,забезпечував дитину всім необхідним. Після розірвання шлюбу з позивачкою ставлення до сина не змінив, більше того всіма можливими способами намагався брати участь у житті дитини, однак [PERSON] не дозволяла йому бачити [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] , яка є мамою однокласника [PERSON] вбачається те, що протягом чотирьох років батько [PERSON] з сином не спілкується, у вихованні дитини участі не бере, на батьківські збори не з`являється /а.с. 102/. Відповідно до заяви [PERSON] , яка є сусідкою з місця проживання [PERSON] також діти навчаються разом, видно те, що [PERSON] дитину не навідує за місцем фактичного проживання, на батьківських зборах та позакласних заходах рідного батька ніколи не бачила /а.с.105/. Сусід [PERSON] своєю заявою від 17.03.2025 підвердив те, що протягом чотирьох років [PERSON] до сина не приходить, не відвідує за місцем проживання. На жодному святкуванні Дня Народження [PERSON] батько присутній не був /а.с.140/. Мама друга та однокласника [PERSON] своєю заявою, засвідчила те, що протягом двох років [PERSON] із дитиною не спілкується, у вихованні участі не бере, на батьківські збори не з`являється. Поряд з дитиною рідного батька [PERSON] ніколи не бачила. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь у житті дитини /а.с.144/. 27.03.2025 у [ADDRESS] членами комісії проведено обстеження умов проживання за яким складено акт обвтеження умов проживання від 27.03.2025 за яким видно, що для дитини створені належні умови проживання. За цією адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У цьому документі також зазначено те, що зі слів матері дитини [PERSON] рідний батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, матеріально не забезпечує, останній раз надавав кошти на дитину у віці трьох років, на даний час з дитиною не спілкується /а.с.125/. Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації надав висновок від 25.06.2025 №26001-вих-92434 в якому зазначив на доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , оскільки батько тривалий час не піклується про фізтчний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовкою до самостійного життя,не забезпечує належного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а про встановлення йому способу участі у спілкуванні та вихованні дитини звернувся лише після того як було ініційовано питання щодо позбавлення його батьківських прав. Тому орган опіки і піклування Сихівської районної адіміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , а в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] про встановленні йому порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини - відмовити /а.с.165-166/. Згідно висновку за даними психологічного дослідження [PERSON] від 21.05.2025 виданого практичним психологом [PERSON] видно те, що на даному етапі підстав для знайомства батька [PERSON] та сина [PERSON] немає, оскільки така психотравмуюча ситуація зустрічі на фоні небажання дитини, негативного ставлення до біологічного батька підвищує ризики дестабілізації емоційної сфери та формування невротичних тенденцій розвитку особистості [PERSON] . На питання про свого біологічного батька [PERSON] . [PERSON] зреагував вираженою емоційною реакцією засмучення, намагаючись прикрити очі рукою., зі слів [PERSON] збіологічним батьком він не знайомий,його не пам`ятає та не маєбажання його бачитию На питання «Чому не бажає бачити?» він відповів, що має тата, вважає татом [PERSON] подальші питання, які стосувались рідного батька той мовчки уникав /а.с.172-179/. Позивачка [PERSON] вказує, що відповідач , свідомо самоусунувся від присутності його як батька у житті сина [PERSON] та ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина на протягом тривалого часу , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Натомість жодних перешкод відповідачу у спілкуванні із сином нею вчинено не було, відтак зустрічний позов є безпідставним. Відповідач [PERSON] первинний позов заперечив, послався на те, що він має намір та бажання спілкуватись з сином, брати активну участь у вихованні дитини та готовий докласти максимум зусиль, щоб налагодити контакт з сином,через що ним подано зустрічну позовну заяву. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, з підстав неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків та усунення перешкод у спілкуванні із дитиною. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначив, що "ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків. Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України"від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до усталеної судової практики позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначив, що він не спілкується із сином оскільки у нього неприязні відносини із позивачкою [PERSON] , яка на його думку перешкоджає його участі в вихованні сина, а також, зазначає, що він бажає і готовий стати батьком для дитини. В ході розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем [PERSON] не доведено того що позивач [PERSON] чинила будь які перешкоди у спілкуванні чи участі у житті їх спільного сина - [PERSON] . Подаючи зустрічну позовну заяву [PERSON] вказує, на те, що після розірвання шлюбу у нього з позивачкою [PERSON] почалися непорозумінная щодо його участі у вихованні дитини та побачень з сином Всі спроби позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка (за зустрічним позовом) перешкоджає йому бачитись з дитиною, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з дитиною. Водночас, відповідач не надав суду доказів вжиття ним активних дій з метою захисту своїх прав та дотримання ним обов`язків щодо участі у житті, вихованні дитини, зокрема, не надано ані суду доказів звернення до органу опіки та піклування з метою врегулювання спору щодо визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини, яка проживає окремо від нього разом з матір`ю. Крім того, суд бере до уваги той факт, що [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною лише після того коли була подана заява про позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] , до цього відповідач ніяких дій щодо розв`язання спору не вчинив. Отже, [PERSON] не довів наявність у нього об`єктивних, незалежних від нього, перешкод для спілкування з дитиною, а також факт вжиття ним активних дій з метою захисту його, як він стверджує, порушених батьківських прав, з урахуванням особистих пояснень відповідача про те, що він бажає і готовий стати батьком для дитини, а отже, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, а тому така пасивна поведінка [PERSON] з урахуванням недоведення того, що вона зумовлена будь-якими діями матері чи об`єктивними, незалежними від нього причинами, свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. При прийнятті рішення судом враховується те, що відсутінсть батька - відповідача [PERSON] у житті свого сина на протязі шести років є визначальним для [PERSON] враховуючи його загальний вік. Більше того, у малолітнього [PERSON] склались міцні соціальні звязки із його вітчимом, якого він вважає своїм батьком. Судом відзначається також те, що відповідач [PERSON] лише після подання позову до суду про позбавлення батьківських прав виявив бажання бачитись із сином та звернувся до суду із зустрічним позовом. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] так і не змін пояснити суду свою пасивну позицію щодо участі у житті свого сина. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав за сукупності обставин, які свідчать про відсутність будь-якої участі батька у житті дитини, духовне виховання дитини, спілкування з нею тощо. Дійшовши висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд також доходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог зустрічного позову відсутні у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] прав позивача за зустрічним позовом [PERSON] , як батька, щодо виховання дитини та права на спілкування з дитиною. При цьому суд погоджується з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Водночас, приймаючи таке рішення суд враховує встановлених фактичних обставин справи, зокрема ставлення батька до дитини, обрання пасивної участі у житті дитини (тривала бездіяльність батька), перекладання власного обов`язку з виховання сина. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні. У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 753/11009/19 (№ 753/21770/14) (провадження № 61-1903св20) зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд зазначив, що "потрібно враховувати, що правовий висновок (правова позиція) - це тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, що є обов`язковим для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших судових справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних правових відносин між іншими особами. Таке тлумачення має на меті на підставі загальних засад права здійснити конкретизацію змісту певної норми права шляхом уточнення такого змісту (як звужувального, так і розширювального характеру), визначення сфери її застосування, співвідношення з іншими нормами права у їх системному взаємозв`язку та взаємодії, а так само шляхом застосування інших методів тлумачення, що дозволяють судові визначити дійсний зміст певного запровадженого правила поведінки, а так само й визначення застосування такої норми права за аналогією до інших відносин тощо". У постанові від 10.11.2021 справа № 390/1418/17, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав одного з батьків у зв`язку з ухиленням від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд має брати до уваги найкращі інтереси дитини, враховувати фактичні обставини справи такі, як інтеграцію дитини у нову сім`ю (у разі наявності таких обставин), прив`язаність дитини до нової сім`ї, сприйняття нового чоловіка матері/дружини батька дитини справжніми її батьками, бажання дитини зберегти цю сім`ю, а також відсутність зв`язків у дитини з тим із батьків, щодо якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. При цьому інтереси дитини превалюють над інтересами батьків, а тому завданням суду є встановлення справедливого балансу між ними. Інтереси дитини вимагають, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувались, розрив таких відносин свідчить про припинення зв`язку між дитиною та батьком/матір`ю, а рішення про позбавлення батьківських прав лише юридично підтверджує припинення таких відносин. Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду. Саме поведінка відповідача, яка полягала у тривалій бездіяльності, призвела до настання для нього негативних наслідків - позбавлення батьківських прав. Судом при прийнятті рішення також враховується ставлення дитини до відповідача, зокрема небажання його спілкуватись із рідним батьком а також те, що будь яка інформація щодо нього травмує дитину. Тому, з урахуванням викладеного, діючи в інтересах дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами відповідача як батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, виконання своїх батьківських обов`язків, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Одночасно суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат згідно ст. 142 ЦПК України та стягнути судові витрати у виді судового збору з відповідача на користь позивачки, що складає 1211,2 грн.

Outcome: approved