Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку виховання та утримання дитини. В обгрунтування позову з уточненими позовними вимогами зазначає, що під час шлюбу з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Окрім спільної дитини, в позивачки є дитина від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . У відповідача від попереднього шлюбу є син та донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] померла. Донька позивачки зареєстрована разом із своєю матір`ю з 2011 року за однією адресою: [ADDRESS] . Діти відповідача зареєстровані за вказаною вище адресою з 2023 року. Спільна дитина сторін зареєстрована за адресою місця реєстрації батьків з 2016 року. Дане будинковолодіння є власністю позивачки, що підтверджує те, що діти відповідача зареєстровані не за місцем реєстрації батька, а за місцем спільного проживання сім`ї. У сторін не виникає питань щодо з`ясування місця проживання дітей. Однак, в сім`ї виховується дитина відповідача, яку позивачка вважає за свою рідну доньку [PERSON] , [INFO] [PERSON] вважає позивачку своєю матір`ю: вони знайшли спільну мову, [PERSON] ділиться з позивачкою своїми переживаннями та мріями, які притаманні підліткам та допомагає по господарству. Тобто, на вихованні у позивачки фактично перебуває троє неповнолітніх дітей. Відповідач, батько [PERSON] , час від часу приїжджає з-за кордону, де він знаходиться на заробітках. І тільки тоді він має змогу займатися вихованням своїх дітей. Основний тягар виховання та утримання неповнолітніх дітей [PERSON] взяла на себе. Позивачка є військовослужбовцем та перебуває на службі в [INFO] , була призвана за загальною мобілізацією 23.12.2023 відповідно до Указу Президента за №65/2022. Тому позивачка має можливість звільнитися з військової служби у зв`язку з перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей. У зв`язку із чим, просить суд визначити порядок виховання та утримання [PERSON] , [INFO] з якою проживають однією сім`єю, а саме зазначити, що утримання і виховання дитини під час перебування батька [PERSON] за кордоном здійснюється позивачкою; утримання і виховання дитини під час перебування батька в Україні за місцем реєстрації його і доньки здійснюється спільно з ним та позивачкою. Ухвалою від 08.05.2025 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 11.06.2025 прийнято позовну заяву представника позивачки з уточненням предмету позову у справі. 30.07.2025 ухвалою суду залучено до участі у справі третіх осіб та витребувано в Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору. 15.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що виховує дочку відповідача від першого шлюбу [PERSON] більше десяти років, прописані разом з 2023 року, вона називає її мамою, всі питання з дітьми вирішує позивачка. Також вказала, що рішення суду буде у майбутньому підставою для звільнення з військової служби, однак це не вплине на обов`язки материнства щодо дітей. Представник позивачки адвокат Мужилівська Н.М. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з наведених у ньому підстав та вказала, що між позивачкою та відповідачем виникають спірні моменти, коли подружжя не може дійти до консенсусу у вирішенні певних питань, але спору сторонами між сторонами немає. Відповідач [PERSON] не заперечує, що у [PERSON] на утриманні перебуває неповнолітня дитина його дочка від попереднього шлюбу [PERSON] та в подальшому дане рішення суду необхідне позивачці для звільнення її від військової служби. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Направив клопотання про розгляд справи у його відсутності. В поданому клопотанні зазначає, що з уточненою позовною заявою позивачки стосовно зміни предмета позовних вимог ознайомлений та повністю погоджується. Позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~Служби у\~справах дітей\~Дунаєвецької міської\~ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також направила письмові пояснення, в яких зазначає, що при спілкуванні в телефонному режимі з [PERSON] з`ясовано, що в її сім`ї виховується дитина [PERSON] , яку позивачка вважає за свою рідну дочку. [PERSON] також вважає позивачку своєю матір`ю, вони знайшли спільну мову. Батько дитини [PERSON] час від часу приїжджає з-за кордону, де знаходиться на заробітках, тільки тоді займається вихованням своїх дітей. Також просить врахувати найкращі інтереси дитини при ухваленні рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради, в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Також направила до суду пояснення, в яких зазначає, що надати висновок Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] на виконання ухвали суду не видається можливим, оскільки Орган опіки та піклування такого висновку не приймав, юридичного спору між сторонами немає, що зазначила й сама позивачка. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [INFO] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Будь-яких пояснень, заяв до суду не направляв. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] надіслав до суду додаткові пояснення, в яких просить проводити розгляд справи без участі представника. Зазначає, що згідно з положеннями СК України для визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини визначальними є наступні умови: суб`єктом звернення є той з батьків, хто проживає окремо від дитини; метою звернення є реалізація права на участь у вихованні дитини; підставою звернення є наявність відповідних перешкод у спілкуванні з дитиною, у вихованні дитини (наявність спору між батьками). Наявність (відсутність) зазначених умов має підтверджуватись відповідними доказами, які оцінюються судом у відповідності до положень ст.89 ЦПК України. В судовому засіданні за участі соціального педагога [PERSON] , судом заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , яка пояснила, що має двох старших братів та молодших сестру з братом, її рідна мати померла. [PERSON] називає мамою, вважає її рідною. З нею ходить за покупками, мати та батько дають їй кишенькові гроші, батько пересилає за кордону гроші, а мати шукає викладачів для неї та оплачує витрати. Коли батько [PERSON] перебуває за кордоном, мама в цей час її забезпечує, а також проводить з нею спільний час. Вихованням матері задоволена, суперечок між батьками з приводу виховання немає. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Судом встановлено, що 26.08.2025 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Новоушицькій селищній раді, актовий запис №22, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 24.09.2002 [PERSON] , [INFO] перемінив прізвище, ім`я, по батькові на [PERSON] , запис у Книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові №58, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується копією Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , актовий запис №6, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з копією довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» Дунаєвецької міської ради №14 від 10.01.2025 за аресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що також зазначено в копії Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.01.2025. Як вбачається з копії характеристики №22 від 02.04.2025 директора та класного керівника Дунаєвецького ліцею №3 Дунаєвецької міської ради, [PERSON] є ученицею 8-Б класу Дунаєвецького ліцею №3, мати [PERSON] , [PERSON] померла, батько [PERSON] перебуває за кордоном. Дитина проживає в родині [PERSON] , яка здійснює за нею безпосередній догляд, всебічно піклується про її фізичне та ментальне здоров`я, приділяє належну увагу її вихованню, забезпечує її матеріальні, освітні та інші потреби. [PERSON] перебуває на військовій службі в [INFO] , що підтверджується копією довідки цього відділу №179 від 28.08.2024. Згідно з письмовою заявою [PERSON] , яка засвідчена приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартинюк С.О., зареєстрована в реєстрі за №1408, [PERSON] стверджує, що буде відсутній у м.Дунаївці за місцем свого проживання 10.09.2025 по 10.09.2026. Вихованням його неповнолітньої доньки [PERSON] займатиметься [PERSON] , яка ознайомила його з умовами проживання дитини, з якою буде проживати, вирішує всі питання щодо забезпечення охорони здоров`я і життя дитини, забезпечує дитину житлом, харчуванням та іншими потребами, що є необхідними для забезпечення нормальної життєдіяльності дитини, а також має право приймати всі необхідні рішення стосовно її здоров`я. У листі №02.05-12/2201 від 22.08.2025 Дунаєвецької міської ради зазначено, що на засіданні даної комісії 20.08.2025 позивачка - співмешканка [PERSON] повідомила про те, що звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення порядку виховання та утримання дитини, [PERSON] , доньки свого співмешканця, [PERSON] , який перебуває за межами України на заробітках. В той час [PERSON] здійснює догляд за дитиною, коли повертається батько дитини він здійснює догляд за дитиною. Метою звернення до суду є звільнення з військової служби. Спору між нею та [PERSON] щодо виховання [PERSON] немає. Саме на період перебування батька дитини за межами України [PERSON] хоче визнати в судовому порядку факт виховання та утримання дитини. Комісія дійшла висновку, що юридичного спору між [PERSON] та [PERSON] немає, що й зазначила сама позивачка. Відповідно до чинного законодавства спір може виникати між батьками дитини, а саме тим з батьків, який проживає окремо від дитини, в разі чинення іншим з батьків перешкод у спілкуванні з дитиною. Враховуючи вищезазначені обставини, діючи в межах чинного законодавства, Орган опіки та піклування висновку щодо розв`язання спору не приймав, а тому виконати ухвалу Дунаєвецького районного суду в частині витребування висновку Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] не видається можливим. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК України). Згідно з ч.1 ст.121\~СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141\~СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. За приписами ч.2 ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них не має, матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст.158 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Отже, для визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини визначальними є наступні умови: суб`єктом звернення є той з батьків, хто проживає окремо від дитини; метою звернення є реалізація права на участь у вихованні дитини; підставою звернення є наявність відповідних перешкод у спілкуванні з дитиною, у вихованні дитини (наявність спору між батьками). Відповідно до\~Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого\~Законом України\~№2102-ІХ\~від 24.02.2022\~року введено воєнний стан. В подальшому відповідними Указами Президента України та Законами України дію воєнного стану було продовжено. Таким чином, на даний час в Україні діє воєнний стан. Згідно\~зі ст.65 Конституції України\~захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є обов`язком громадян України. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені\~статтею 22 зазначеного Закону. Позивачка [PERSON] та її представник як у позовній заяві, так і в судовому засіданні вказували, що ухвалення позитивного рішення у даній справі необхідне позивачці для звільнення її від військової служби у майбутньому. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є військовослужбовцем, призвана на військову службу за загальною мобілізацією відповідно до Указу Президента України №65/2022, а тому саме за її доводами цей факт спонукає її визначити порядок виховання\~та утримання\~дитини у судовому порядку. Дана обставина має істотне значення під час вирішення даного спору, оскільки відповідно до абз.5 п.3 ч.12 ст.26\~ЗУ «Про\~військовий обов`язок\~та військову\~службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, а саме військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. При цьому, в позовній заяві [PERSON] зазначає, що у неї на вихованні перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , яка проживає разом із нею, знаходиться на її утриманні, батько дитини перебуває на заробітках за кордоном, час від часу приїжджає, тобто основний тягар виховання та утримання дитини позивачка взяла на себе. З огляду на встановлений у ст.65\~Конституції України конституційний обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, враховуючи наявність у позивачки статусу військовослужбовця, надаючи оцінку доводам і доказам у цій справі стосовно самостійного виховання і утримання позивачкою дитини, суд має не допускати ситуацій, за яких виникав би сумнів у пред`явленні позовів військовозобов`язаних/військовослужбовців з метою штучного створення умов та обставин, які могли б бути підставою для отримання звільнення з військової служби. На переконання суду, для встановлення обставин виховання та утримання неповнолітньої дитини позивачкою обов`язковим елементом є підтвердження виключних (непереборними, виключними чи особливими) у конкретних життєвих ситуаціях. Виключних обставин, зокрема позбавлення фактичної змоги виконувати свої обов`язки іншого з батьків, у даній справі відсутні, а саме по собі перебування батька за кордоном на заробітках та проживання дитини з мачухою в Україні, не свідчить про самостійне виховання та утримання дитини нею. Згідно з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 25.12.2024 у справі №716/662/24 приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Зазначене також відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №742/887/23. Згідно з ч.ч.4-6 ст.19\~СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини тощо, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Верховний Суд у постанові від 11.09.2024 у справі №201/5972/22 зазначив, оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15\~СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Згідно з інформацією №02.05-12/2201 від 22.08.2025 Дунаєвецької міської ради, спору між [PERSON] та [PERSON] щодо виховання дитини [PERSON] немає. Саме на період перебування батька дитини за межами України [PERSON] хоче визнати в судовому порядку факт виховання та утримання дитини. Комісія дійшла висновку, що юридичного спору між [PERSON] та [PERSON] немає, що й зазначила сама позивачка. Відповідно до чинного законодавства спір може виникати між батьками дитини, а саме тим з батьків, який проживає окремо від дитини, в разі чинення іншим з батьків перешкод у спілкуванні з дитиною. Враховуючи вищезазначені обставини, діючи в межах чинного законодавства, Орган опіки та піклування висновку щодо розв`язання спору не приймав. Відповідно до п.72 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року, розгляд органом опіки та піклування питання визначення місця проживання дитини з одним із батьків відбувається при наявності спору між батьками. Відповідач [PERSON] , як батько дитини [PERSON] , не заперечує щодо її виховання та утримання позивачкою, про що надав відповідну письмову заяву до суду, позивачка та її представник у судовому засіданні вказали, що спору як такого немає, що беззаперечно свідчить про відсутність спору між сторонами про визначення порядку виховання та утримання дитини та не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивачки, які відповідачем жодним чином не порушуються, не оспорюються або не визнаються. Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17 зазначив, що порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. За змістом ст.ст.12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із зазначеного, суд вважає, що відсутні необхідні та достатні умови для задоволення позову про визначення порядку виховання та утримання дитини, у зв`язку з чим Підстави для стягнення судового збору з відповідачів відсутні. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed