Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Товарної біржі «Центральна Одеська біржа, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою суду від 13.01.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.03.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Севастьянова О.С. про залучення співвідповідача задоволено. Залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товарної біржі «Центральна Одеська біржа, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу, в якості співвідповідача Одеську міську раду (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, код ЄДРПОУ 26597691). Ухвалою суду від 15.10.2025 р. провадження в частині вимог до [PERSON] закрито. Закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Товарної біржі «Центральна Одеська біржа, Одеської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Призначено справу до судового розгляду по суті В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 грудня 1997 року між гр. [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Колмаковою Н.В. (зареєстровано в реєстрі за №1615 від 17 жовтня 1997 р.) та [PERSON] було укладено на Товарній біржі «ЦЕНТРАЛЬНА ОДЕСЬКА БІРЖА» договір купівлі-продажу нерухомого майна за №3857. Предметом договору була квартира під номером [ADDRESS] та складається з однієї кімнати житлової площі 17,1 кв.м., загальна площа 29,5 кв.м. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30.07.1997 р. за зареєстрована в МБТІ м. Одеси в книзі під №128 пр реєстр 421, стр. 117. В договорі №3857 від 01.12.1997 р. зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є членами Товарної біржі «Центральна Одеська Біржа». Також в договорі зазначено, що Договір в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а підлягає лише реєстрації в Одеському МБТІ на ім`я [PERSON] . Квартира продана за 4300 гривень, які отримані продавцем до підписання даного договору. [PERSON] та [PERSON] 16 жовтня 1987 р. зареєстрували шлюб, [PERSON] є рідним сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, [INFO] спадкоємці звернулись до Приморської державної нотаріальної контори міста Одеса та завели спадкову справу №169с/2024 після померлого [INFO] . Спадкоємцями згідно матеріалів спадкової справи є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожний. 01.10.2024 р державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори міста Одеси А. Ворсуляк на адресу спадкоємців за №2402/02-14 було надано лист про відмову у прийнятті Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Товарній Біржі «Центральна Одеська Біржа» 01 грудня 1997 року за №3857, як документ, що підтверджує право власності на кватиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду. В судове засідання учасники справи не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачів, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено,\~що 01 грудня 1997 року [PERSON] на підставі довіреності від [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру під [ADDRESS] . Вказана квартира складається з однієї кімнати, житлової площі 17,1 кв.м., загальною площею 29,5 кв.м. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30.07.1997 р. за зареєстрована в МБТІ м. Одеси в книзі під №128 пр реєстр 421, стр. 117. Договір №3857 купівлі продажу нерухомого майна від 01 грудня 1997 року, укладений між сторонами був складений у письмовій формі та зареєстрований на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю». Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР від 11.04.2024 р. №37222/04-04, станом на 31.12.2012, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за фізичною особою « [PERSON] » на підставі №3857 купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Центральна Одеська Біржа» 01.12.1997. реєстраційний запис зроблено 04.12.1997 за реєстровим номером 421 у реєстровій книзі 251 пр на сторінці 196. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2024 р. [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №2405, який зареєстровано в Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно листа Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 01.10.2024 №202/02-14 в провадженні знаходиться спадкова справа №169с/2024 після померлого [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцями згідно матеріалів спадкової справи є [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожний. В склад спадкового майна заявлено, зокрема квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] . Суд приходить до висновку, що Договір №3857 купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрований на Товарній біржі «ЦЕНТРАЛЬНА ОДЕСЬКА БІРЖА» від 01 грудня 1997 року може бути визнаний дійсним. Статтями 16, 328\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.\~224\~ЦК Української\~РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст.\~227\~ЦК Української\~РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року по справі 522/50/16-ц погодився з судами нижчих інстанцій, що визнали дійсним договір купівлі-продажу, виходячи з того, що на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, крім норм Цивільного Кодексу\~Української РСР\~1963\~року (далі - ЦК Української РСР), чинним був Закон України «Про товарну біржу», відповідно до статті 15 якого правочини, зареєстровані на біржі, надалі нотаріальному посвідченню не підлягали. Тобто, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання цього договору на товарній біржі, а тому договір і не був нотаріально посвідчений. При цьому, суд звернув увагу на те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст.\~220\~ЦК України (зокрема й в частині доведеності ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу. У свою чергу, ч. 2 ст.\~47\~ЦК Української\~РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Таким чином, договір №3857 від 01 грудня 1997 року, на квартиру під номером [ADDRESS] та складається з однієї кімнати житлової площі 17,1 кв.м., загальна площа 29,5 кв.м., який був укладений на Товарній біржі «ЦЕНТРА ОДЕСЬКА БІРЖА» між гр. [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Колмаковою Н.В. (зареєстровано в реєстрі за №1615 від 17 жовтня 1997 р.) та [PERSON] , підлягає визнанню дійсним. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16\~ЦК України та ст.ст. 1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивач позбавлений з урахуванням викладених причин розпорядитися спадковим майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов щодо визнання договору дійсним є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved