Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2025 року був звільнений з посади майстра дільниці в ремонтно-механічного цеху за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю умов колективного договору). Сума заробітної плати, що підлягала виплаті позивачу при звільненні складає 47\~676,93 грн. На день звільнення позивача з роботи, відповідачем не було проведено повний розрахунок та не виплачено нараховану заробітну плату. В червні 2025 року у зв`язку з наявною заборгованістю звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Станом на день подачі позову до суду заборгованість не виплачена. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 13.05.2025 року по день прийняття рішення судом, але у межах шестимісячного строку 49777,91 грн. Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача складає 818,67 грн, а не 374,27 грн як зазначив позивач. Зазначив, що місто Суми з 06 березня 2024 року віднесено до територій, на якій можливі бойові дії, збільшилася кількість сповіщень про повітряну тривогу, пов`язаних з бомбардуванням, нанесенням ракетних ударів, ударів БПЛА, в тому числі і на території міста. Отже, у зазначений період часу працівники ПАТ «Сумихімпром», більшу частину часу перебували в укриттях, а тому виникали тривалі простої виробничих потужностей товариства. Відповідач вважає, що стягнення з нього значної суми середнього заробітку, що майже втричі більше заборгованості по заробітній платі є несправедливими та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати іншим працівникам. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.01.2019 року був прийнятий на посаду майстра дільниці в ремонтно-механічний цех ПАТ «СУМИХІМПРОМ». Звільнений 12 травня 2025 року за наказом № 235 за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю умов колективного договору ч.3 ст.38 КЗпП України , що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6). З повідомлення, наданого [PERSON] при звільненні 12.05.2025 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі при звільненні складає 47676,93 грн. (а.с. 8). Рішенням Зарічного районного суду м.Суми у справі № 591/6311/25 від 09.09.2025 року стягнуто з ПАТ «Сумихімпром» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 47676 грн. 93 коп., вихідну допомогу в сумі 24140 грн. 42 коп. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу. Рішення набрало законної сили 10.10.2025 року. В поданій до суду позовній заяві позивач повідомив, що жодних виплат від відповідача йому не надходило. Як передбачено ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу. Частиною першою\~ст. 116 КЗпП України\~встановлені строк розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Надані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати при його звільненні. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог\~ст.116 КЗпП\~роботодавцем не було проведено виплату усіх належних сум працівникові [PERSON] . Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених\~статтею 117 КЗпП: з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.\~\~\~ \~Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, його середньоденна заробітна плата складає 374 грн. 27 коп. (а.с.3) При цьому для обчислення розміру середньої заробітної плати суд вважає необхідним взяти до уваги розмір середньої заробітної плати зазначений в довідці, яка надана представником відповідача у відзиві на позов. З копії трудової книжки вбачається, що позивач звільнився 12 травня 2025 року, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 13 травня 2025 року. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Сумихімпром» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сумихімпром» (а.с.22-23). Згідно довідки АТ «Сумихімпром» від 17.06.2025 року сума середньоденного заробітку складає 818 грн. 67 коп., середньомісячна заробітна плата складає 12280,00 грн. (а.с.21зі звороту). Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 93328 грн. 38\~коп. (818,67 х 114 роб. днів = 93328 грн. 38\~коп.) з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Разом з тим, суд зазначає, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становить 47676,93 грн., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 47676,93 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити. Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 47676,93 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн, що передбачено частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.12). Відповідно до статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~160,08 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 47676,93 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 1211,20 грн (сума сплаченого судового збору) / 49777,91 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 1160,08 грн.

Outcome: partial