Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 34575,35 грн. заборгованості за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, укладеним [PERSON] з товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), а також судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного [PERSON] з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору, відповідач отримав кредит на умовах поворотності, строковості та платності. Однак позичальник [PERSON] порушив умови укладеного договору щодо своєчасності повернення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим у нього перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» утворилась заборгованість у розмірі 34575,35 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого первісний кредитор за реєстром № 145 від 03.08.2021 передав новому кредитору свої права вимоги за кредитними договорами, у тому числі право вимоги за кредитним договором № № 564712022 від 28.04.2021, укладеним [PERSON] 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором згідно з реєстром від 30.05.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». За договором факторингу № 29/05/2025-Е від 29.05.2025 таке право вимоги перейшло від «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у позові клопотав про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином у передбаченому ЦПК України порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] 28 квітня 2021 року укладено договір № 564712022, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 22000,00 грн. строком на 84 дні на умовах сплати процентів за користування кредитом за процентною ставкою 237,25 % річних, або 0,65 % на день, які нараховуються за весь час користування кредитом за кожен день, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку, на який його надано, та зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти, здійснюючи платежі один раз на два тижні згідно з графіком платежів. У разі прострочення внесення чергового платежу проценти за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою 474,50 % річних, або 1,30 % на день (п.п.1.1, 1.2, 1.4, 1.5, 1.6, 2.2.2.1 договору). Додатком № 1 до вказаного договору передбачено графік платежів, згідно з яким [PERSON] зобов`язався повертати позику та сплачувати проценти ануїтетними платежами 12.05.2021, 26.05.2021, 09.06.2021, 23.06.2021, 07.07.2021 у розмірі по 4918,87 грн., а 21.07.2021 - сплатити 4919,03 грн. Цим додатком передбачено, що загальна вартість кредиту складає 29513,38 грн., що включає у себе 22000,00 грн. тіла кредиту та 7513,38 грн. процентів. Вказаний договір позики укладений шляхом підписання його тексту, Додатку № 1 до нього та Паспорту споживчого кредиту відповідачем [PERSON] 28 квітня 2021 року в особистому кабінеті споживача, електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV767ZE, що відповідає положенням п.3.17 Правил надання грошових коштів позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в редакції від 22.02.2021, які разом із заявкою та підписаними документами індивідуальної частини складають укладений між сторонами договір. За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки Банк, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію, зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис). Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що договір про надання фінансового кредиту, підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Як вбачається з Довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 05.06.2023 щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», акцепт позичальником [PERSON] здійснено шляхом підписання ним договору одноразовим ідентифікатором MNV767ZE 28 квітня 2021 року о 23:12:54 год. з номеру мобільного телефону [NUMBER] , зазначеному [PERSON] у попередньо поданій заявці на отримання грошових коштів, а о 23:12:58 год. того ж дня відбулось перерахування позичальнику обумовлених грошових коштів. Їх перерахування підтверджується також платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 252dd29е-ab3а-4079-а738-6c0bl37a7ab0 від 28.04.2021, згідно з яким вказані кошти зараховано на платіжну картку позичальника [PERSON] № [NUMBER] , зазначену відповідачем у попередньо поданій заявці на отримання грошових коштів. Згідно з довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 564712022/23052025/Э від 23.05.2025, на виконання кредитного договору № 564712022 від 28.04.2021, укладеного з [PERSON] , ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг - АТ «ОТП Банк» платіжної інструкції № 252dd29е-ab3а-4079-а738-6c0bl37a7ab0 від 28.04.2021, про перерахування на рахунок надавача платіжних послуг отримувача [PERSON] - АТ «Універсал Банк» для зарахування на рахунок позичальника [PERSON] [NUMBER] (платіжна картка № [NUMBER]). З письмової інформації АТ «Універсал Банк» від 06.10.2025 № БТ/Е-14765 вбачається, що на ім`я [PERSON] було імітовано платіжну картку № [NUMBER] , у період з 28.04.2021 по 03.05.2021 фінансовий номер телефону до вказаної картки з анкетних даних [PERSON] встановлено з номером [NUMBER] . Згідно інформації АТ «Універсал Банк» від 06.10.2025 про рух грошових коштів по картці [PERSON] № [NUMBER] , 28 квітня 2021 року о 23:12:58 на вказану платіжну картку зараховано грошові кошти у розмірі 22000,00 грн., у деталях операції зазначено джерело надходження - «MNV», які в подальшому використовувались клієнтом в оплату платежів в мережі Інтернет. Таким чином, суд вважає доведеним, що між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір в електронному вигляді шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису, складовими частинами якого є додатки до нього, також підписані електронним цифровим підписом позичальника, у тому числі графік платежів та паспорт споживчого кредиту, що включають його істотні умови. Разом з тим, судом встановлено, що укладений між сторонами договір містить суперечливі умови у частині розміру процентної ставки у співвідношенні з розміром коштів, що підлягають поверненню. Так, за умовами, зазначеними у п.1.4 укладеного між сторонами договору та Паспорті споживчого кредиту, процентна ставка за договором складає 237,25 % річних. Одночасно, згідно з Додатком 1 до договору (у тому числі графіку платежів), а також згідно з Паспортом споживчого кредиту, загальні витрати за кредитом (вони ж - проценти за користування кредитом) складають 7513,38 грн., а загальна вартість кредиту - 29513,38 грн. (тіло кредиту 22000,00 грн. + проценти 7513,38 грн.) Зазначена у цих документах сума процентів у грошовому виразі (7513,38 грн.) не співпадає із зазначеною у них же річною процентною ставкою (237,25 % річних). Так, виходячи зі строку кредиту (84 дні), розміру кредиту (22000,00 грн.), процентної ставки 237,25 % річних, розмір процентів за договором складатиме: 22000,00 грн. * 237,25 % / 100 % /365 днів * 84 дні = 12012,00 грн., а не 7513,38 грн., як зазначено у цих же документах. При цьому, виходячи з процентної ставки 237,25 % річних, денна процентна ставка складатиме: 237,25 % /365 днів = 0,65 % у день, або у грошовому виразі: 22000,00 грн. * 0,65 % / 100 % = 143,00 грн. на день. Разом з тим, виходячи із зазначених у документах загальних витрат по кредиту в сумі 7513,38 грн. та строку кредиту (84 дні), денна процентна ставка у грошовому виразі складатиме: 7513,38 грн. / 84 дні = 89,45 грн. на день, що на рік становитиме: 89,45 грн./день * 365 днів = 32649,25 грн. процентів. Тобто річна процентна ставка у такому разі складатиме: 32649,25 грн. * 100 % / 22000,00 грн. = 148,51 % річних, а не 237,25 % річних, як зазначено у договорі та додатках до нього. Вказані розбіжності (невідповідність зазначеної у договорі позики процентної ставки розміру процентів, що підлягають сплаті за користування позикою) стосуються істотних умов кредитного договору - процентної ставки та реальної вартості кредиту, загального розміру процентів за користування кредитом та суми коштів, що підлягає поверненню. При цьому вирішення питання про те, яку процентну ставку сторони погодили в укладеному договорі та який розмір процентів підлягає поверненню позичальником, має істотне значення для вирішення даного спору, у якому заявлені майнові вимоги, що ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору позики. Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» - принцип, згідно з яким слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені», але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін». У постанові від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17 Верховний Суд зазначив, що принцип «сontra proferentem» має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що він має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, у невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність, цей принцип спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Він застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Застосовуючи вищезазначені висновки Верховного Суду при тлумаченні змісту істотних умов договору № 564712022 від 28.04.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що у даному випадку слід виходити з таких його умов, які є більш сприятливими для позичальника [PERSON] , враховуючи, що укладений правочин є договором приєднання, його зміст розроблявся кредитодавцем - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а [PERSON] , підписуючи електронний договір та додатки до нього за допомогою одноразового ідентифікатора, очевидно виходив з розміру зазначених у цих документах грошових коштів як процентів, що має сплатити за користування позикою. Суд враховує також, що укладений договір має ознаки споживчого кредиту, а відповідач є споживачем послуг з кредитування. Відтак, суд тлумачить умови укладеного сторонами договору таким чином, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] 28 квітня 2021 року укладено договір № 564712022, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 22000,00грн. строком на 84 дні на умовах сплати процентів за користування кредитом у загальному розмірі 7513,38 грн. (тобто за процентною ставкою 148,51 % річних, або 89,45 грн. на день), та зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти, здійснюючи ануїтетні платежі один раз на два тижні згідно з графіком платежів, а сукупно повернути до 21 липня 2021 року тіло кредиту в сумі 22000,00 грн., проценти за користування ним в сумі 7513,38 грн., а всього повернути ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 29513,38 грн. Разом з тим, згідно з умовами п.п.1.5, 1.6, 1.6.1 укладеного що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] договору № 564712022 від 28.04.2021, умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою (1,3 % на день, або 474,5 % річних), починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. У такому разі сторони погодили, що загальні витрати за кредитом складають 13931,68 грн., а його орієнтовна загальна вартість - 35931,68 грн. Зазначені у цій частині договору загальні витрати за кредитом та його орієнтовна загальна вартість також не відповідають розміру зазначених у цій же частині процентів, оскільки виходячи з розміру цих загальних витрат по кредиту в сумі 13931,68 грн. та строку кредиту (84 днів), денна процентна ставка у грошовому виразі складатиме: 13931,68 грн. / 84 дні = 165,85грн. на день, що відповідає 0,754 % на день, або 275,16 % річних. Відтак, суд, тлумачачи дані умови договору в інтересах позичальника, доходить висновку про погодження сторонами, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором позичальник [PERSON] повинен сплатити ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проценти у розмірі 13931,68 грн., а з урахуванням розміру кредиту усього повернути: 22000,00 грн. + 13931,68 грн. = 35931,68 грн. Як вбачається з поданого розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] допустив прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, не здійснив 12.05.2021 перший ануїтетний платіж у розмірі 4918,87 грн. Зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що станом на 03.08.2021 позичальник лише один раз вносив кошти на погашення заборгованості, а саме: 13.05.2021 сплатив 5050,00 грн., з яких 2923,96 грн. зараховано у рахунок погашення тіла кредиту, 2126,04 грн. - у рахунок сплати нарахованих відсотків. За умовами п.1.6 договору, враховуючи порушення [PERSON] строків повернення коштів, починаючи з першого ануїтетного платежу, до 12.05.2021 [PERSON] підлягали нарахуванню проценти за дисконтною процентною ставкою 148,51 % річних, або 89,45 грн. на день, а починаючи з 13.05.2021 - проценти за базовою ставкою 275,16 % річних, або 165,85 грн. на день (обидві ставки - з урахуванням вищенаведеного тлумачення цих умов судом). Виходячи з того, що і наступні ануїтетні платежі позичальником не вносились, за підвищеною ставкою проценти підлягали нарахуванню до кінця строку кредитування, тобто до 21 липня 2021 року. Отже, за період з 29.04.2021 по 12.05.2021 включно [PERSON] підлягали нарахуванню проценти: 89,45 грн. * 14 днів = 1252,30 грн. Оскільки 12.05.2021 року обумовлений Графіком платежів платіж ним внесений не був, з наступного дня проценти за користування кредитом в подальшому підлягали нарахуванню у розмірі: 165,85 грн. * 14 днів * 5 періодів = 11609,50 грн. Відтак, виходячи із зазначеного у розрахунку заборгованості [PERSON] , виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 03.08.2021, фактичного стану повернення позичальником платежів по кредиту, сукупно за період строку кредитування він мав сплатити проценти у розмірі: 1252,30 грн. + 11609,50 грн. = 12861,80 грн. Вказаний розмір процентів, а також тіло кредиту в сумі 22000,00 грн. позичальник [PERSON] зобов`язувався сплатити не пізніше 21.07.2021, натомість сплатив 13.05.2021: 2923,96 грн. тіла кредиту та 2126,04 грн. відсотків. Таким чином, станом на 21.07.2021 неповернуте тіло кредиту складало: 22000,00 грн. - 2923,96 грн. = 19076,04 грн., неповернуті проценти за користування кредитом: 12861,80 грн. - 2126,04 грн. = 10735,76 грн. Всього станом на 21.07.2021 борг [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складав: 19076,04 грн. + 10735,76 грн. = 29811,80 грн. Разом з тим, згідно з даними розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з 29.04.2021 по 12.05.2021 включно [PERSON] щоденно нараховувались проценти у розмірі 143,00 грн., за 13.05.2021 нараховані проценти у розмірі 124,04 грн., з 14.05.2021 по 26.05.2021 - у розмірі 123,99 грн., а з 27.05.2021 - у розмірі по 247,99 грн., і станом на 21.07.2021, як і на 03.08.2021, борг [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначений як 19076,04 грн. тіла кредиту та 15499,31 грн. процентів, а всього: 19076,04 грн. + 15499,31 грн. = 34575,35 грн. Враховуючи, що наведене у вказаному розрахунку нарахування [PERSON] процентів за розміром не відповідає умовам укладеного кредитного договору, суд вважає його неправильним та не вбачає підстав для взяття його до уваги. Відтак, суд вважає обґрунтованим розмір заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21.07.2021 в сумі 29811,80 грн., у тому числі по поверненню тіла кредиту в сумі 19076,04 грн., процентів за користування ним в сумі 10735,76 грн., згідно з власними наведеними вище розрахунками. Так як строк повернення кредитних коштів та сплати процентів на момент розгляду справи наступив, з огляду на положення ст.ст.526, 1054 ЦК України, вбачаються підстави для стягнення вищезазначеної заборгованості у розмірі, визнаному судом обґрунтованим. Статтями 512-514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступає ТОВ «Таліон Плюс» (фактору) за плату свої права вимоги до позичальників. За умовами укладеного договору, первісний кредитор має право відступати новому кредитору свої права вимоги до позичальників на підставі відповідних реєстрів прав вимог, що є невід`ємною частиною цього договору. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, де, крім іншого, у п.п.8.,1, 8.2 змінено строк його дії та визначено дату його закінчення - 31 грудня 2021 року. Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимоги № 145 від 03.08.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, номер запису в реєстрі 206, сума заборгованості позичальника за яким станом на 03.08.2021 становить 34575,35 грн., у тому числі заборгованість по поверненню основного боргу - 19076,04 грн., заборгованість по відсоткам - 15499,31 грн. Судом встановлено також, що 05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактору) за плату свої права вимоги до позичальників. За умовами укладеного договору, первісний кредитор має право відступати новому кредитору свої права вимоги до позичальників на підставі відповідних реєстрів прав вимог, що є невід`ємною частиною цього договору, строк платежу за якими настав, а також прав вимог, що виникнуть в майбутньому. Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, номер запису в реєстрі 2436, сума заборгованості позичальника за яким станом на 30.05.2023 становить 34575,35 грн., у тому числі заборгованість по поверненню основного боргу - 19076,04 грн., заборгованість по відсоткам - 15499,31 грн. В подальшому, як встановлено судом, 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Ейс» за плату права грошових вимог до позичальників за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому. Передання грошових вимог оформлене Реєстром боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, зі змісту Витягу з якого вбачається, що за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, номер запису в реєстрі 606, сума заборгованості позичальника за яким станом на 30.05.2023 становить 34575,35 грн., у тому числі заборгованість по поверненню основного боргу - 19076,04 грн., заборгованість по відсоткам - 15499,31 грн. Таким чином, суд встановив, що за зобов`язаннями [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, право вимоги у передбаченому законом порядку перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Разом з тим, відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом вказаної норми, дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутність законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. Оскільки, як встановлено судом, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на момент укладення з ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020) були наявні права кредитора у правовідносинах з [PERSON] за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021 на суму неповернутих коштів у розмірі 29811,80 грн., саме у такому обсязі права вимоги перейшли до нових кредиторів - ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому - ТОВ «ФК «Ейс». Отже, розмір грошових вимог, правові підстави для стягнення яких з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» вбачає суд, складає 29811,80 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду подано: договір №29/05-25-01 від 29.05.2025 про надання правничої допомоги, укладений між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс», затверджений сторонами вказаного договору Протокол погодження вартості послуг (Додаток № 1 до договору № 29/05-25-01 від 29.05.2025 про надання правничої допомоги), Додаткову угоду № 25770507284 від 30.05.2025 до договору № 29/05-25-01 від 29.05.2025 про надання правничої допомоги, відповідно до змісту якої клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитним договором № 564712022 від 28.04.2021, укладеним з [PERSON] , Акт від 05.06.2025 прийому-передачі наданих послуг зі складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовку запитів та клопотань щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , на загальну суму 7000,00грн., копію свідоцтва про право на зайняття Тараненком А.І. адвокатською діяльністю. Суд враховує, що згідно з положеннями ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу покладається на відповідача, від якого клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, не надходило. За таких обставин, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на підставі ст.141 ЦПК України слід присудити пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 2088,66 грн. судового збору та 6035,59 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги, а всього 8124,15 грн. понесених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial