Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 13.12.2024-100000969 від 13.12.2024 у розмірі 30500 грн., яка складається з: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 14000 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1500 грн. - комісії; 5000 грн. - неустойки. Позов обґрунтовано тим, що 13 грудня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр»» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 13.12.2024-100000969 про надання кредиту шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), за умовами якого, відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10000 грн шляхом переказу на платіжну карту, зі строком дії 140 днів до 01 травня 2025 року зі сплатою 1% від суми кредиту за кожний день користування. Незважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконала, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг, сума якого заявлена до стягнення. Оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконала,\~тому має непогашену заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» у загальній сумі 30500 грн., яку позивач просила стягнути за кредитним договором, а також 2422,40 грн. судового збору. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не надала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр»» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 13.12.2024-100000969 про надання кредиту шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), та за умовами якого, відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10000 грн шляхом переказу на платіжну карту, зі строком дії 140 днів до 01 травня 2025 року зі сплатою 1% від суми кредиту за кожний день користування. Розрахунком суми заборгованості по кредитному договору, доводиться та обставина, що у відповідача перед позивачем наявна сума заборгованості, а саме: сума заборгованості за кредитним договором № 13.12.2024-100000969 в розмірі 30500 грн., яка складається з: 10000 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 14000 грн. - заборгованості за нарахованими процентами; 1500 грн. - заборгованості за комісією; 5000 грн. - заборгованості за неустойкою. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Як встановлено судом, з дослідженого кредитного договору, його підписання відповідачем відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та є безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, з якими позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів. Кредитний договір позичальником підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному кабінеті. З розрахунку заборгованості встановлено, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по кредитному договорі в загальному розмірі становить 30500 грн., яка складається з: 10000 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 14000 грн. - заборгованості за нарахованими процентами; 1500 грн. - заборгованості за комісією; 5000 грн. - заборгованості за неустойкою Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми кредитних коштів, сплати відсотків та комісії, не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило. Отже, беручи до уваги те, що відповідач, отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки та комісію, у встановленому у договорі розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення основного боргу у розмірі 10000 грн., сплати відсотків 14000 грн. та комісії в сумі 1500 грн. підлягає задоволенню, що разом становить 25500 грн. Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, суд зазначає наступне. Пунктом 15\~Заявки кредитного\~договору (кредитної\~лінії)\~№ 13.12.2024-100000969 від 13.12.2024 сторони Кредитного договору обумовили, що неустойка становить 100 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Частиною 1\~ст.549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проте,\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та\~перехідні\~положення\~ЦК України\~та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язанняза договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та\~перехідних\~положень\~ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: \~ \~ \~ \~1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; \~ \~ \~ \~2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит(позику)банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); \~ \~ \~\~3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки\~звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі№\~910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4\~ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23(провадження№ 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~розповсюджується на кредитний договір. Так, з 24.02.2022 і дотепер в Україні діє воєнний стан. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки у розмірі 110 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте відповідно до п.18\~Прикінцевих та\~перехідних\~положень\~ЦК України\~позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 5000 грн слід відмовити. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У частині першій\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з пропорційності задоволених вимог, в сумі 2025,28 гривень (25500\~ грн. х 100 % : 30500 грн. х 2422,40 грн. = 2025,37 грн.).

Outcome: partial