Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27.11.2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №26202000392003, відповідно до умов якого, відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 21 813, 00 грн. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти позичальникові. Строк договору становить 58 місяці, тобто до 27.09.2023 року включно. 20.01.2022 року сформувалася заборгованість клієнта перед банком за кредитним договором: залишок по тілу кредиту: в сумі 21 812,16 гривень; залишок по відсоткам: в сумі 19\~318, 20 гривень, що разом становить 41\~130, 36 гривень і підтверджується виписками з рахунку клієнта та розрахунком заборгованості. В подальшому сума заборгованості не змінювалась. 11.04.2024 року між АТ «Банкт кредит Дніпро» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд\~Капітал»(Фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24, згідно з умовами якого відступлено право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість у сумі 41\~130, 36 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422, 40 грн. та витрати пов`язані з оплатою на правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач,\~в судове\~засідання не\~з`явився.\~ Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повісток поштовим зв`язком, яка повернута на адресу суду з позначкою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомив. Частина 4 ст. 223 ЦПК передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 13.10.2025 року постановлено проведення заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.11.2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №26202000392003, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банкт кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО) та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Клієнт, підписанням Кредитного договору підтвердив, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання і згоден з усіма його умовами в повному обсязі (з урахуванням всіх змін та доповнень), такі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до умов договору, відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 21\~813, 00 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Строк договору становить 58 місяці, тобто до 27.09.2023 року включно. За ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2.\~ст. 639 ЦК України\~- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За правилами ч. 2\~ст. 638 ЦК України\~договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 11.04.2024 року між АТ «Банкт кредит Дніпро» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд\~Капітал»(Фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24, згідно з умовами якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, в Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договороами відповідно до реєсту боржників згідно додаткау №1. так, згідно з реєстром боржників від 18.11.2024 року, на виконання вимог п.2.1 договору факторингу від 11.04.2024 року № 11/04/24 ТОВ "Санфорд Капітал" отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 26202000392003 від 27.11.2018 року до боржника [PERSON] на загальну суму заборгованості 41 130,36 грн.. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26202000392003 від 27.11.2018 року станом на 10.04.2024 року має заборгованість у розмірі 41\~130, 36 грн., з яких: 21\~812, 16 грн. заборгованість за основним боргом, 19\~318, 20 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України, визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст.1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідач грошові кошти за кредитним договором не повернув. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, суд дійшов наступного висновку. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу в цій справі становлять 7200,00 грн., що підтверджується копіями договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» в особі керуючого партнера Маслюженка Миколи Павловича, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3332, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1310920, акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на правову допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 7200,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами\~статті 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню стороною відповідача.

Outcome: approved