Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 6490 грн. 92 коп; пеню у сумі 300,56 грн, інфляційні втрати у сумі 243,33 грн, 3% річних у сумі 62,77 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 22.04.2022 ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ-ПОЛІТЕХ» здійснює утримання будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується довідкою КП БТІ ББ-2021 №46273 від 09.11.2021. Згідно з п.11 Договору плата за послугу з утримання будинку та прибудинкової території нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласниками не пізніше 20 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відповідач, у порушення умов укладеного договору, належним чином та своєчасно оплату за надані житлово-комунальні послуги не здійснював, унаслідок чого за ним утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 09 червня 2025 року, у відповідача - власника квартири [ADDRESS] - наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 6 490,92 грн, а також нараховані пеня у сумі 300,56 грн, інфляційні втрати у сумі 243,33 грн та 3 % річних у сумі 62,77 грн. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за надані послуги, а також понесені судові витрати. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 10.06.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіної О.М. 01.07.2025 до суду надійшла інформаційна довідка про задеклароване/зареєстроване місце проживання відповідача. 04.07.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст.178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Позивач в судове засідання не з`явився. Про час та дату повідомлявся належним чином. 10.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання в якому він підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутністю та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позов відповідачем не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, приймаючи до уваги вимоги ст.223 ЦПК України та відсутність доказів поважності неявки представника відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, а подане клопотання представника відповідача вважати необгрунтованим. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Київське міське БТІ» № ББ-2021 №46273 від 09 листопада 2021 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09 червня 2025 року заборгованість відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги становить 6 490,92 грн, а також нараховано пеню у сумі 300,56 грн, інфляційні втрати у сумі 243,33 грн та 3 % річних у сумі 62,77 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з п.п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Як вбачається з тексту позову та доданих до нього матеріалів, 22 грудня 2021 року співвласниками будинку [ADDRESS] було проведено установчі збори, на яких вирішено створити ОСББ «АЛАТИР 55», що підтверджується протоколом зборів від 22.12.2021 року. 19 січня 2022 року ОСББ «АЛАТИР 55» (код ЄДРПОУ 44653953) було зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується витягом з ЄДР. 02 травня 2022 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та ОСББ «АЛАТИР 55» складено акт приймання-передачі основних засобів, яким підтверджено передачу будинку [ADDRESS] . 30 квітня 2022 року між ОСББ «АЛАТИР 55» (замовник) та ТОВ «Управляюча компанія - Політех» (управитель, позивач) укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого управитель зобов`язався здійснювати утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою, а замовник - оплачувати надані послуги. Таким чином, з травня 2022 року і по теперішній час ТОВ «Управляюча компанія - Політех» забезпечує утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як користувачу житлового приміщення. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.11 Договору плата за послугу з утримання будинку та прибудинкової території нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласниками не пізніше 20 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надано. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає обгрунтованою та доведеною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача боргу за житлово комуналні послуги, що становить 6490 грн. 92 коп; інфляційні втрати у сумі 243,33 грн; 3% річних у сумі 62,77 грн., пені-300, 56 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Проте, позивачем до суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розрахунку вартості правничої допомоги, а також доказів їх фактичної оплати (зокрема, договору про надання правничої допомоги, актів приймання-передачі послуг, платіжних документів, що підтверджують оплату). Оскільки зазначені документи позивачем не долучено до матеріалів справи, суд позбавлений можливості об`єктивно визначити розмір фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 3 028,80 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 64, 66-68, 162 ЖК України, ст.ст. 526, 610, 625, 627, 630 Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 137, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

Outcome: approved