Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представник - адвокат Малетин А.Я., звернувся до суду із позовом (а.с. 1-3) до відповідачки [PERSON] , в якому просить: - щомісячно стягувати з відповідачки на його користь аліменти, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 000 грн., починаючи стягнення із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він з відповідачкою [PERSON] є батьками двох дітей: [PERSON] та [PERSON] , місце проживання яких на підставі рішення суду визнано із ним. Син [PERSON] на даний час проживає разом із відповідачкою. Зазначає, що оскільки неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з ним, він самостійно здійснює утримання дочки, адже відповідачка [PERSON] добровільно кошти на утримання дочки не надає, хоча зобов`язана це робити, просить стягувати з неї аліменти у визначеному ним розмірі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідачка [PERSON] регулярно та в потрібному розмірі не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, лише деколи - за останній рік двічі, надала кошти. Представник позивача [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. у судовому засіданні також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначив, що позивач [PERSON] несе значні витрати на лікування ,начання дочки на перукаря та на її дозвілля. У судовому засіданні представниця відповідачки [PERSON] - адвокатка Кобилинець Т.В. заперечила щодо задоволення позовних вимог, оскільки понесення позивачем витрат на лікування дочки не є предметом даного спору. ІІ. Процесуальні дії у справі: 20 червня 2025 року ухвалою суду дану позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків такої. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Малетина А.Я. 25.06.2025 надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 25 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. 28.07.2025 подав заяву про його та позивача участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 28.07.2025 задоволена. Представниця відповідачки [PERSON] - адвокатка Кобилинець Т.В. 29.07.2025 подала заяву про відкладення судового засідання. Відповідно до наказу №02-07/188 від 02.07.2025 головуючий суддя з 04.08.2025 по 12.09.2025 (включно) перебував у щорічній основній відпустці. Представник позивача [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. 30.09.2025 та 07.10.2025 подав додаткові докази. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 14-15), позивач та відповідачка є батьками: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Згідно із копією рішення Долинського районного суду Івано - Франківської області від 13.12.2021, справа №343/96/21 (а.с. 31-36), яке постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 08.06.2022 (а.с. 37-41), залишено без змін, місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком - позивачем [PERSON] . На підтвердження заявленого розміру аліментів, які, на думку сторони позивача, повинні стягуватись з відповідачки, сторона позивача надала також: довідку про те, що дочка відвідує школу (а.с. 80) та медичну довідку лікаря - стоматолога про те, що в дочки є порушення положення зубів (а.с. 120). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою (матір`ю) обов`язку щодо утримання малолітньої дочки. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши зміст позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами, передбаченими ст. 180-184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально - виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 2 ст. 184 СК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18. Суд вважає доведеними доводи позивача [PERSON] про те, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним. Відповідачка [PERSON] повинна брати участь в забезпеченні дочки всім необхідним, однак не робить цього в потрібному розмірі, тому позивач просить стягувати з неї аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, визначивши їх у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який станом на день ухвалення цього рішення становить 3 196 грн., та доходить висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000 грн. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. При цьому, доводи сторони позивача, про те, що він несе витрати на лікування дочки, суд до уваги не бере, оскільки такі, в розумінні чинного законодавства, є додатковими витратами і позивач, у разі понесення таких, не позбавлений права на пред`явлення позову до суду про стягнення їх з відповідачки. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що позивач при пред`явленні даного позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, беручи до уваги, що позов задоволено частково (на 83,3%), то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь держави 1 008,92 грн (1 211,20 грн х 83,3% : 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. Що стосується вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу, то така не підлягає задоволення, з огляду на таке. Так, ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (абз. 2, 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Оскільки, ні позивачем [PERSON] , ні його представником [PERSON] , які брали участь в судових засіданнях, до переходу до стадії ухвалення судового рішення не подано суду доказів про розмір понесених судових витрат, як і не заявлено про подання таких у порядку абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, дані витрати не підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. 133, 137, 139, 141, 430 ЦПК України,

Outcome: partial