Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 26.08.2020 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За словами позивачки подальше спільне життя і збереження шлюб неможливе та суперечить інтересам позивачки. Останнім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що потреба у наданні строку для примирення відсутня, тому просить суд розірвати шлюб. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 справу розподілено судді Савіну О.І. Ухвалою суду від 16.04.2025 було відкрито провадження у справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено 21.07.2025 року та передано судді Волощук О.О. Ухвалою суду від 22.07.2025 було прийнято справу до провадження суддею Волощук О.О. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте в позовній заяві просила здійснювати розгляд даної справи без її участі, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та фактичного проживання та оголошенням на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив та клопотанням позивачки про розгляд справи без її участі, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2020 року сторони зареєстрували шлюб у Київському міському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено актовий запис №1147 /а.с.5/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved