Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

22.07.2025 року позивач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до суду із позовом про стягнення на свою користь заборгованості з [PERSON] за кредитним договором у розмірі 40610 грн. 77 коп., судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що 11.11.2019 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №491014261, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у сумі 26898,98 гривень строком на 48 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 26898,98 гривень, в свою чергу позичальник не виконував умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого за ним виникла заборгованість станом на 23.01.2021 року в загальній сумі 40610,77 гривень, з яких: 26898,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 12811,79 гривень - заборгованість по відсоткам за користуванням кредиту. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». В подальшому 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 34290,47 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 18.07.2025 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 11.11.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 491014261, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 26898 грн. 98 коп. строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.90 %. Тип ставки\~фіксована. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного у письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 26898,98 грн.. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23.01.2021 року становить в загальній сумі 40610,77 гривень, з яких: 26898,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 12811,79 гривень - заборгованість по відсоткам за користуванням кредиту. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №491014261, укладеним 11.11.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 491014261, укладеним 11.11.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч. 1ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст.ст.525,526 ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1ст. 516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Згідно зі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» який в подальшому іменується як клієнт та адвокатом Литвиненко О.І. було укладено договір про надання правничої допомоги № 03-07/24. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №4 від 02.06.2025 року до договору № 03-07/24 від 03.07.2024 року замовник прийняв наступні послуги: первинна консультація\~1000 грн., правовий аналіз документів\~4000 грн., підготовка та подання позовної заяви\~4 200 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 2739 від 10.06.2025 року прийнято від платника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за професійну правничу допомогу за договором № 03-07/24 від 03.07.2024 року суму в розмірі 9200,00 грн. Розмір і склад витрат, докази їх сплати доведено позивачем належними доказами, тому з урахуванням встановленого\~ст. 12 ЦПК України\~принципу змагальності сторін, мають бути компенсовані позивачу та враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved