Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" (далі Підприємство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з [PERSON] у розмірі 79\~405,30\~грн., з [PERSON] у розмірі 5\~995,18\~грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , які надає Підприємство, проте зобов`язань з оплати цих послуг вони належним чином не виконували, внаслідок чого мають заборгованість. [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила, від її представника надійшла заява про застосування позовної давності (а.\~с.\~41). [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив, від нього надійшла заява від 17.10.2025\~р., у якій він просить розгляд справи провести без його участі та прийняти законне та обґрунтоване рішення (а.\~с.\~44). Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником 5/6 часток житла за адресою: [ADDRESS] , при цьому 1/6 частка її належить на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 03.06.2021\~р., а 2/3 часток на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2025\~р. у справі №\~274/4400/23, що підтверджується інформацією від 16.06.2025\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~19). [PERSON] є власником 1/6 частки житла за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 21.02.2022\~р. №\~330, що підтверджується інформацією від 16.06.2025\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~19). [PERSON] з грудня 2008\~р. проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , робила це відкрито та безперервно, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2025\~р. у справі №\~274/4400/23, яке набрало законної сили 31.05.2025\~р. (а.\~с.\~20 21). Як вбачається зі змісту позовної заяви та довідки від 26.06.2025р. Підприємства, останнє надає послуги з постачання теплової енергії до квартири за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~24). Крім того, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , Підприємством відкрито особовий рахунок №\~ [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що підтверджується таблицею-розрахунком заборгованості (а.\~с.\~10 12), з якої також вбачається, що у період з січня 2017\~р. по травень 2025\~р. включно Підприємством надавалися послуги з постачання теплової енергії у цю квартиру, проте оплата за ці послуги була здійснена лише у січні 2017\~р., у зв`язку з чим заборгованість з оплати цих послуг за вказаний період становить 95\~286,36\~грн. Щодо обставин надання Підприємством послуг з постачання теплової енергії до квартири за адресою: [ADDRESS] , та нездійснення належної оплати цих послуг [PERSON] та [PERSON] не заперечили. За таких обставин Суд вважає, що [PERSON] з січня 2017\~р., а [PERSON] з лютого 2022\~р., по травень 2025\~р. включно були (індивідуальними) споживачами житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та закону України "Про теплопостачання", проте зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання виконували не належним чином, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у розмірі 95\~286,36\~грн. Достовірні відомості про те, що у зазначений період були інші (індивідуальні) споживачі житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та закону України "Про теплопостачання", які надавалися Підприємством за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять (з них, а саме з рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2025\~р. у справі №\~274/4400/23, лише можна припустити, що таким споживачем у період з 03.06.2021\~р. по 21.02.2022\~р. міг бути син [PERSON] [PERSON] , але лише за умови, що він був повнолітнім, проте доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях\~(частина\~шоста статті\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України)). Як вбачається з таблиці-розрахунку заборгованості, розмір заборгованості за період з січня 2017\~р. по січень 2022\~р. включно становить 59\~315,28\~грн., а з лютого 2022\~р. по травень 2025\~р. включно 35\~971,08\~р. З урахуванням встановлених вище обставин, розмір заборгованості [PERSON] становить 89\~291,18\~грн., який складається з заборгованості за період з січня 2017\~р. по січень 2022\~р. включно 59\~315,28\~грн. (так як вона у цей період була єдиним (індивідуальними) споживачем), та заборгованості за період з лютого 2022\~р. по травень 2025\~р. включно 29\~975,90\~грн. (5/6 часток від заборгованості у розмірі 35\~971,08\~р.), а розмір заборгованості [PERSON] за період з лютого 2022\~р. по травень 2025\~р. включно становить 5\~995,18\~грн. (1/6 частка від заборгованості у розмірі 35\~971,08\~р.). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з\~пунктом 5\~частини другої\~статті 7,\~частиною першою\~статті 9\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги"\~індивідуальний споживач\~зобов`язаний:\~оплачувати надані\~житлово-комунальні\~послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки,\~встановлені відповідними\~договорами.\~Споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином позов Підприємства в частині вимоги до [PERSON] підлягає задоволенню. Разом з тим, як зазначалось раніше, від представника [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності. Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Абзацом першим пункту 18, підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005\~р №\~630, які втратили чинність 02.02.2022\~р., встановлювалося, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до пункту 12 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 12.03.2020р. на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20.05.2020р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22.07.2020р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 09.12.2020р. №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", який було відмінено з 24:00 30.06.2023р. постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 27.06.2023р. №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Згідно з пунктом 19 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Пункт 19 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України виключено на підставі Закону України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", який набрав чинності 04.09.2025\~р. Таким чином позовна давність з 12.03.2020\~р. по 30.06.2023\~р. продовжувалася на цей строк, при цьому з 24.02.2022\~р. перебіг позовної давності був зупинений до 03.09.2025\~р. включно. Частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 267\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що позовна\~давність застосовується\~судом лише\~за заявою\~сторони у\~спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Підприємство звернулося з позовом 27.06.2025\~р., що підтверджується відміткою про його одержання Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області на першому аркуші позовної заяви (а.\~с.\~1). Таким чином Підприємством пропущено позовну давність за позовною вимогою про стягнення заборгованості за січень 2017\~р. включно, тобто у розмірі 1\~027,\~10\~грн. Підприємство не надало будь-яких доказів, які б вказували, що воно пропустило позовну давність за вказаною вимогою з поважних причин. Тобто розмір заборгованості [PERSON] у межах позовної давності (за період з лютого 2017\~р. по травень 2025\~р.) становить 88\~264,08\~грн. (89\~291,18\~грн. 1\~027,10\~грн.). Однак Підприємство просить стягнути на його користь заборгованість з [PERSON] у розмірі 79\~405,30\~грн. Суд,

Outcome: approved