Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №750578181 від 21.04.2023р. у розмірі 42439,56 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 21.04.2023р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №750578181, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 8300 грн, встановлено строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 28.11.2018р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб-боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зокрема і до [PERSON] 31.07.2024р. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 31/0724-01, згідно з яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб-боржників ТОВ «Таліон Плюс», зокрема і до [PERSON] 29.05.2025р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, згідно з яким ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб-боржників ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», зокрема і до [PERSON] на загальну суму 42439,56 грн. Представник відповідача адвокат Сердюк В.С. подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що відповідач не був ознайомлений з основними умовами кредитування, оскільки паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №750578181 від 21.04.2023р. та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором він не підписував, не ознайомлювався та не погоджувався з ними. Вважав, що вимога про стягнення процентів після спливу 30 днів строку договору є безпідставною, а умови договору щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації в разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими. Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора; відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Вказав, що відсотки за кредитним договором після спливу строку кредитування нараховані позивачем відповідно до ст.625 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без сторони відповідача, визнав позов у частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 8300 грн, не визнав в частині стягнення заборгованості по відсотках. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом установлено, що 21.04.2023р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір №750578181, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 8300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. 21.04.2023р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 8300 грн, що підтверджується копією платіжного доручення та визнається відповідачем. Дослідивши умови зазначеного кредитного договору, суд дійшов таких висновків. Укладений між сторонами кредитний договір є договором про споживчий кредит, і на нього поширюються вимоги Закону України «Про споживче кредитування». Однією з обов`язкових умов договору про споживчий кредит, визначених статтею 12 цього Закону, є зазначення строку, на який надається кредит (п.5 ч.1 ст.12 Закону). Згідно з ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.2 ст.252 ЦК України). Суд звертає увагу, що кредитний договір, підписаний сторонами, не містить чіткого зазначення строку (визначеного відповідно до ч.2 ст.252 ЦК України), на який надається кредит. Разом із тим у п.2.3 Договору зазначено, що орієнтовна дата повернення кредиту 21.05.2023р. Крім того пунктом 8.3.1 Договору передбачено, що за період від дати видачі кредиту до 21.05.2023р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 689,85 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,89 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. Тому суд дійшов висновку, що договором погоджений строк, на який надається кредит 30 днів, по 21.05.2023р., і саме протягом цього строку кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитом. При цьому\~суд зауважує,\~що строк\~дії кредитного\~договору 5\~років (або\~до його\~дострокового розірвання),\~зазначений в\~п.11.1\~договору,\~не є\~тотожним строку,\~на який\~надається кредит,\~оскільки поняття «строк дії кредитного договору» є ширшим, ніж поняття «строк, на який надається кредит». Отже проценти, які згідно з кредитним договором нараховувалися після 21.05.2023 року, тобто після закінчення строку, на який надається кредит, фактично є відповідальністю за прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Про це зазначено і в п.12.4 Договору: «Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України». Про такий характер процентів за договором зазначено, зокрема, і в додаткових поясненнях позивача. Разом із тим, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, оскільки нарахування позивачем процентів за період після 21.05.2023р. здійснювалось під час дії воєнного стану, таке нарахування не відповідає вимогам закону. При виборі й застосуванні норми права до зазначених правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22. Ураховуючи викладене, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 13006,1 грн, з яких: 8300 грн кредит; 4706,1 грн проценти (8300 х 1,89% х 30 = 4706,1). 28.11.2018р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб-боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зокрема і до [PERSON] 31.07.2024р. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 31/0724-01, згідно з яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб-боржників ТОВ «Таліон Плюс», зокрема і до [PERSON] 29.05.2025р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, згідно з яким ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб-боржників ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», зокрема і до [PERSON] на загальну суму 13006,1 грн. Зазначені обставини підтверджуються: копією кредитного договору №750578181; копією платіжного доручення від 21.04.2023р. та копією довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування [PERSON] 8300 грн; копіями договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» №28/1118-01 з додатковими угодами та витягом з реєстру прав вимоги; копіями договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» №31/0724-01 та витягу з реєстру прав вимоги; копією договору факторингу між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» №29/05/25-Е та витягу з реєстру боржників. Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, необхідно задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13006,1 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу АБ «Тараненко та партнери». Так, відповідно до ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025р. та копію додаткової угоди від 30.05.2025р.; копію протоколу погодження вартості послуг; копію акта прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025р. Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, та про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 42439,56 грн, а підлягає задоволенню в сумі 13006,1 грн, що складає 30,65% (13006,1 х 100 : 42439,56). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 742,47 грн судового збору (2422,4 х 30,65%) та 2145,5 грн витрат на професійну правничу допомогу (7000 х 30,65%).

Outcome: partial