Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Адвокат Міклуха Олександра Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.02.1990. Сторони проживали однією сім`єю до листопада 1992 року. Вони вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як члени подружжя по відношенню один до одного. Наразі спільне господарство не ведуть, сімейних відносин не підтримують, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Просила розірвати шлюб між сторонами. 30.06.2025 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 17.07.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Відповідач своїм правом на подачу не скористалася. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 23.02.1990 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис №253. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи відсутність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК У країни слід стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач був звільнений судом від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу.

Outcome: approved