Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

27.05.2024 позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка», Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту з майна, належного на праві приватної власності [PERSON] , що було накладено: постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ в межах виконавчого провадження 35527014, 07.12.2012, реєстраційний номер обтяження: 13353812 від 07.12.2012 15:22:06. Позов обгрунтований тим, що на виконанні у Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ перебував виконавчий лист №2-1490/10, виданий Октябрським районним судом м. Полтави 28.10.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь КС «Офіцерської кредитної спілки» заборгованості в розмірі 19767,16 грн. 07.12.2012 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження №35527014 та накладено арешт та заборону на відчуження майна боржника. 29.11.2013 року виконавче провадження закрито, виконавчий лист направлено до іншого відділу ДВС (виконавче провадження знищено 06.02.2017 року). В подальшому КС «Офіцерська кредитна спілка» повторно зверталась із зазначенним виконавчим листом для примусового виконання, 08.10.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44993345 та 30.11.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначене виконавче провадження №44993345 знищено 08.02.2019 року. Протягом тривалого строку виконавчий лист не перебував на примусовому виконанні. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчий проваджень та Єдиного реєстру боржників вбачається, відсутність будь-яких виконавчих проваджень за якими позивачка [PERSON] виступала б боржником. Отже, на даний час відсутні докази про те, що існує потреба в арешті вищезазначеного майна, а наявність обтяження перешкоджає власнику в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 28.05.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.11.2024 року, витребувані з Октябрського районного суду м. Полтави завірена копія рішення у цивільній справі №2-1490/10, з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості щодо виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-1490/10, виданого 28.10.2010 року Октябрським районним судом м. Полтави. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 30.05.2025 року, у прийнятті позову третьої особи Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрах, відмовлено. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Полтави від 04.08.2025 року, цивільна справа прийнята до провадження суддею Фоміною Ю.В. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 10.09.2025 року, до участі у справі в якості співвідповідача залучена Кредитна спілка військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка». У судове засідання представник позивача Божко Т.Б. позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити, зазначивши, що виконавчі провадження закриті, з моменту закриття виконавчого провадження пройшло дев`ять років, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження, так і в чинній редакції, сплинув. Відсутність відкритого виконавчого провадження та сплив трьох років після його закінчення свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арештів на майно. У звязку із відсутністю виконавчих проваджень іншим шляхом захистити порушене право власника не можливо. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти завоволення позовних вимог заперечив, оскільки борг [PERSON] до цього часу не сплачений. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексув межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2010 року (справа №2-1490/10) позовні вимоги Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська Кредитна спілка» задоволені. Стягнута з [PERSON] на користь Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська Кредитна спілка» заборгованість за кредитним договором №080816-01К від 16.08.2008 року в сумі 19647,16 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. рішення набрало законної сили 14.09.2010 року. 07.12.2012 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 35527014 та накладено арешт та заборону на відчуження майна боржника. 29.11.2013 року державним виконавцем відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС. Виконавче провадження №35527014 знищено 06.02.2017 року. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ №2-1490/10, виданий 28.10.2010 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь КС «Офіцерська кредитна спілка» заборгованості в розмірі 19767,16 грн. надійшов повторно в межах виконавчого провадження №44993345. Державним виконавцем 30.11.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження (відсутність у боржника майна). Виконавче провадження №44993345 знищено 08.02.2019 року. Інформація щодо погашення заборгованості за виконавчим документом №2-1490/10 відсутня. Виконавчий документ №2-1490/10 в теперішній час на примусовому виконанні не перебуває. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчий проваджень та Єдиного реєстру боржників вбачається, відсутність будь-яких виконавчих проваджень за якими позивачка [PERSON] виступала б боржником. Згідно частин 1,2,3 статті 56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна\~боржника застосовується\~для забезпечення\~реального виконання\~рішення.\~Арешт на\~майно (кошти)\~боржника накладається\~виконавцем шляхом\~винесення постанови\~про арешт\~майна (коштів)\~боржника або\~про опис\~та арешт\~майна (коштів)\~боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до частин четвертої, п`ятої\~статті 59 Закону №1404-VIII\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першоюстатті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11 Закону України" Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню, та накладається у розмірі суми стягнення. Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на момент закінчення виконавчого провадження) Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Отже, оскільки на даний час відсутні підстави для подальшого обтяження нерухомого майна [PERSON] , бо виконавче провадження завершено шляхом повернення виконавчого документу стягувачу, повторно заява про відкриття виконавчого провадження з моменту повернення виконавчого листа стягувачу 30.11.2015 року не надходила та виконавче провадження не відкривалося, трирічний строк пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання минув, обтяження у виді арешту нерухомого майна, належного [PERSON] , перешкоджає здійсненню її прав власності на мирне володіння своїм майном, таке обтяження, яке діє тривалий час без достатніх правових підств не є прапорційним із розміром стягнення за судовим рішення, іншим чином здійснити захист прав та інтересів позивачки неможливо, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Заперечення відповідача щодо невиконання позивачкою на даний час судового рішення не має правового значення, оскільки відповідач тривалий час не цікавився ходом виконавчого провадження та не здійснив будь-яких заходів для звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження ні після 30.11.2015 року, ні під час розгляду даної цивільної справи, між тим як тривале та непрапорційне втручання у право власності на даний час є безпідставним та невиправданим. Відповідно до\~ч.9\~ст.141\~ЦПК України,\~у випадку\~зловживання стороною\~чи її\~представником процесуальними\~правами,\~або якщо\~спір виник\~внаслідок неправильних\~дій сторони,\~суд має\~право покласти\~на таку\~сторону судові\~витрати повністю\~або частково\~незалежно від\~результатів вирішення\~спору. Враховуючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій саме позивачки [PERSON] , яка не підтвердила належними доказами виконання судового рішення, суд вважає за необхідним судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved