Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці березня 2025 року ТОВ «Сіроко Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 17 грудня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір Позики № 72388556, за умовами якого йому було надано у позику грошові кошти у розмірі 8000 гривень, які він зобов`язався повернути до 16 січня 2023 року та сплатити 2,5 % в день за користування кредитом. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит відповідачу у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка становить 32000 гривень, з яких 8000 гривень заборгованість по тілу кредиту та 24000 гривень заборгованість по відсотках. 03 квітня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 033-030423, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». \~ \~ \~ \~Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 32000 гривень. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідач [PERSON] та його представник у поданому відзиві та додаткових поясненнях позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні повністю, посилаючись на таке. Відповідач зазначає, що позивач не довів факту виникнення та розміру заявленої заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача 32 000 гривень, однак у матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи, які б підтверджували фактичний рух коштів за кредитним договором, а саме: банківські виписки, касові документи, платіжні доручення чи інші докази перерахування кредитних коштів відповідачу та виконання ним зобов`язань. На думку відповідача, подані позивачем розрахунки не містять жодного обґрунтування та не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також відповідач зазначає, що позивач не довів правових підстав для нарахування відсотків після закінчення строку кредитування. Відповідно до умов договору, строк кредиту був визначений до 16 січня 2023 року, після чого позивач не мав права в односторонньому порядку продовжувати строк зобов`язання та нараховувати відсотки. Відповідач посилається на положення Закону України «Про споживче кредитування», які передбачають, що зміна умов договору можлива лише за згодою сторін, і вказує на несправедливість та недобросовісність умов договору. Крім того, відповідач заперечує дійсність доказів, якими позивач обґрунтовує перехід до нього прав вимоги. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази фактичного виконання договору факторингу між попереднім та новим кредитором, зокрема докази перерахування коштів, підтвердження складення та підписання первинних документів, відповідності їх вимогам ДСТУ 4163:2020. Реєстр прав вимоги, акти приймання-передачі та інші документи містять недоліки, не засвідчені належним чином, а частина документів не містить необхідних реквізитів, підписів чи дати складення. Відповідач також звертає увагу, що подані позивачем копії документів не є належним чином засвідченими та не можуть бути прийняті судом як допустимі докази. Оригінали документів у матеріалах справи відсутні. Надані позивачем файли з електронного кабінету також не містять кваліфікованих електронних підписів, що унеможливлює перевірку їх походження та автентичності. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивач не довів ні факту надання кредитних коштів, ні законності переходу прав вимоги, ні розміру та підстав виникнення заявленої заборгованості. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник позивача ТОВ «Сіроко Фінанс» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив суд здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами справи та у його відсутність. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 17 грудня 2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] договір Позики №72388556. За яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось надати [PERSON] кредит у розмірі 8000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожний день користування коштами. (а.с.7-10). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє грошове зобов`язання та перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 гривень (а.с.13). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ч.3,\~ч.6\~ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний\~договір вважається\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання\~електронного повідомлення\~особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону; заповнення\~формуляра заяви\~(форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з\~вимогами ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного\~підпису відповідно\~до вимог\~законів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»\~та «Про\~електронну ідентифікацію\~та електронні\~довірчі послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір позики №72388556 від 17 грудня 2022 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора bNQNjzfj55. У такий спосіб договір позики був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. 03 квітня 2023 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір факторингу №033-030423 (а.с.20-26). За умовами якого сторони домовились про передачу права грошових вимог по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс». ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Сіроко Фінанс» право вимоги, яке мало до [PERSON] за кредитним договором №72388556 від 17 грудня 2022 року. Дана обставина підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу №033-030423 від 03 квітня 2023 року (а.с.33). З огляду на вказане позивачем надано достатньо доказів того, що ТОВ «Сіроко Фінанс» наділене правом вимоги до [PERSON] за кредитним договором №72388556 від 17 грудня 2022 року. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за договором про споживчий кредит №72388556 від 17 грудня 2022 року у розмірі 32000 гривень, що складається: заборгованості за тілом кредиту 8000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками 24000 гривень . При вирішенні питання про правомірність нарахування позивачем відсотків суд враховує наступне. Так, заперечуючи проти позову, в частині розміру нарахованих відсотків, представник відповідача зазначає, що позивач неправомірно нарахував відсотки за період поза межами дії договору позики, зважаючи що вказаний строк передбачений в договорі і становить 30 днів. Докази пролонгації договору в матеріалах справи відсутні. Відповідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Так, строк дії договору позики № 72388556 від 17 грудня 2022 року становить 30 днів. Отже, сума заборгованості за відсотками за договором позики № 72388556 від 17 грудня 2022 року становить 6000 гривень (8000 : 100 х 2,5 % х 30). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 14000 гривень 00 копійок, з яких заборгованість: за тілом кредиту 8000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 6000 гривень 00 копійок. У задоволенні решти заявлених позовних вимог, слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З платіжної інструкції кредитового переказу коштів №386 від 11 березня 2025 року вбачається, що при зверненні до суду ТОВ «Сіроко Фінанс» сплачено судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок (а.с.6). Оскільки позов ТОВ «Сіроко Фінанс» задоволено частково, а саме на 43,75 % (14000 : 32000 х 100), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1324 гривні 75 копійок (3028:100 х 43,75%) грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial