Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

01.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» засобами поштового зв`язку звернулося до Деснянського районного суду м.\~Чернігова з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит від 25.02.2024 №\~9284569 у розмірі 18\~980,00 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Ухвалою судді від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.08.2025. 04.08.2025 розгляд справи відкладено на 15.10.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 15.10.2025 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 25.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» було укладено електронний Договір про споживчий кредит № 9284569, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4 000,00 грн із загальним строком кредиту - 345 днів. У свою чергу, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором; за надання кредиту 920,00 грн, яка нараховується за ставкою 23,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду (15 днів) нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом; проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду. Нараховані згідно умов договору (пункти 1.5.2 та 1.5.3 договору) проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 27\~570,00 грн (пункт 1.5.3 договору). Укладений договір складається з Договору про споживчий кредит № 9284569 від 25.02.2024, Графіка платежів за договором про споживчий кредит, Паспорта споживчого кредиту. Вищевказаний договір підписано відповідачем з використанням одноразового електронного ідентифікатора «883051». Із Графіка платежів за договором про споживчий кредит № 9284569 від 25.02.2024 убачається, що відповідач зобов`язався сплатити до 04.02.2025 чисту суму кредиту в розмірі 32 490,00 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - сума кредиту за договором; 27\~570,00 грн проценти за користування кредитом; 920,00 грн комісія за надання кредиту. Також відповідачем підписаний Паспорт споживчого кредиту, у якому, окрім іншого, установлено процентну ставку за користування кредитними коштами та комісію за надання кредиту. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № 9284569 від 25.02.2024, відповідач має заборгованість у сумі 18 980,00 грн, яка складається з: 4\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12\~912,00 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 880,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 1\~188,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Зі змісту договору про споживчий кредит № 9284569 від 25.02.2024 убачається, що його укладено в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір про споживчий кредит від 25.02.2024 №№ 9284569 укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечить приписам статей 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. На виконання вимог частини першої статті 638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину, у зв`язку з чим він відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Підпунктом 3.2.6 пункту 3.2 Договору про споживчий кредит від 25.02.2024 №№ 9284569 передбачено, що ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини другої статті 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим Договором. 30.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30072024/2, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.). Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 від 30.07.2024 та Витягом з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024 підтверджується передача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» реєстру боржників ТОВ «Мілоан», зокрема право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 9284569 від 25.02.2024. Як убачається з матеріалів справи, позивач належить до фінансових установ, які мають право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг. Приписами статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказані договори про споживчий кредит та відступлення прав вимоги не були визнані в установленому законом порядку недійсними, а тому відповідно до положень статей 6, 204, 627 ,629, 1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Із наданих ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення слідує, що останнім здійснено нарахування процентів за період з 25.02.2024 по 30.07.2024 включно з урахуванням процентної ставки 2,5% (а.с. 21-22). Позивач у своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача, зокрема, заборгованість за відсотками в розмірі 12\~912,00 грн. Суд частково не погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір\~денної процентної\~ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятої статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Ураховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 25.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд ураховує, що пунктом\~17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про\~споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання\~чинності Законом\~України «Про\~внесення змін\~ до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових\~послуг»,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір про споживчий кредит № 9284569 укладено 25.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5%, яка застосовується кредитором з 25.02.2024 по 30.07.2024 включно, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом із розрахунку розміру денної процентної ставки 1 % у період з 25.02.2024 по 30.07.2024 включно, що становить 6 280,00 грн (4 000,00 х 1 % х 157 днів). Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16\~затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит від 25.02.2024 № 9284569 передбачено, що комісія за надання кредиту 920,00 грн, нараховується за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 8). Аналізуючи умови кредитного договору, суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту. Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за неустойкою (штрафом, пенею) суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час. Таким чином,\~ураховуючи,\~що позивачем\~нараховано пеню\~(штраф)\~за невиконання\~ [PERSON] \~зобов`язання\~за кредитним\~договором у\~сумі 1\~188,00 грн у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні підстави для її стягнення з відповідача. Отже, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 9284569 від 25.02.2024 та стягнення з нього кредитної заборгованості в загальному розмірі 11\~160,00 грн (4\~000,00 грн + 880,00 грн + 6 280,00 грн). Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (58,80%) у розмірі 1\~780,46 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial