Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив, з урахуванням уточненої позовної заяви, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 95424,34 грн, 3% річних у розмірі 8255,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 36972,51 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), жодних відмов від отримання послуг від нього не надходило. Отже, розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги складає 95424,34 грн, а також 3% річних у розмірі 8255,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 36972,51 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та витребувано докази. 28.03.2024 до суду надійшли витребувані докази. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року залучено до участі у справі співвідповідачів. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 95424,34 грн, 3% річних у розмірі 8255,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 36972,51 грн. 27.06.2025 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Савинського С.М. про перегляд заочного рішення. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року прийнято до провадження заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Савинського Сергія Миколайовича про перегляд заочного рішення у цивільній справі. 10.07.2025 до суду надійшли заперечення представника позивача на заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Савинського Сергія Миколайовича про перегляд заочного рішення у цивільній справі задоволено. Скасовано заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року, яким задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Зазначив, що на сьгоднішній день позивач підтримує вимоги в наступному обсязі, а саме просить солідарно стягнути з відповідачів суму основного боргу в розмірі 82823,33 грн, інфляційні втрати 16392,03 грн та судовий збір в сумі 1514,10 грн. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Окремо зауважив, що позивач тепер просить стягнути меншу суму, проте відповідну заяву про зменшення розміру позовних вимог не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), жодних відмов від отримання послуг від нього не надходило. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2023 року складає 95424,34 грн, 3% річних 8255,94 грн, інфляційні втрати 36972,51 грн. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частина 2 ст.638 ЦК України визначає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поряд з цим, представником відповідача заявлено про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Надалі, постановами Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався та відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651. Крім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) а також до закінчення воєнного стану. Враховуючи встановлені обставини справи, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягали частковому задоволенню, а саме в межах строків позовної давності з березня 2017 року по грудень 2023 року на суму 94207,98 грн: 93030,60 грн заборгованість з оплати житлово-комунальної послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 111,65 грн заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1065,73 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. В той же час, згідно наданої позивачем довідки від 23 вересня 2025 року №10586/8/8/0225 (Том 2 а.с.36) станом на 15 вересня 2025 року заборгованість відповідачів перед позивачем сплачена в наступному порядку, а саме сплачено 11423,63 грн оплата житлово-комунальної послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 111,65 грн заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1065,73 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. Таким чином, сума, яка підлягає стягненню складає 93030,60-11423,63=81606,97 грн (заборгованість зі сплати основного боргу). Також суд відхиляє посилання представника відповідача про безпідставне нарахування ПрАТ «АК «Київводоканал» пені та штрафні санкції, виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року №530-IX. З наданих суду розрахунків вбачається, що ПрАТ «АК «Київводоканал» просило стягнути з відповідачів суму заборгованість, а також три відсотки річних та інфляційну складову відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, які нараховані до лютого 2022 року. Питання про стягнення з відповідачів неустойки ПрАТ «АК «Київводоканал» не порушувало. Відповідно до пп.4 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року №530-IX, визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Водночас, три відсотки та інфляційна складова, стягнення яких передбачене ч.2 ст.625 ЦК України, не є неустойкою (пенею або штрафом), а є особливим видом відповідальності за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Відтак, установлені пп.4 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» обмеження не поширюються на нарахування трьох відсотків річних і інфляційної складової, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача в порядку ч.2 ст.625 ЦК України у межах позовної давності також підлягали стягненню інфляційні втрати у розмірі 35800,86 грн та 3% річних у розмірі 8007,08 грн. Натомість, представник позивача наголосив, що згідно наданої позивачем довідки від 23 вересня 2025 року №10586/8/8/0225 (Том 2 а.с.36) станом на 15 вересня 2025 року заборгованість відповідачів перед позивачем в частині інфляційних втрат сплачена на суму 20580,48 грн та в частині 3% річних 8255,94 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача в порядку ч.2 ст.625 ЦК України у межах позовної давності слід стягнути інфляційні втрати у розмірі: 35800,86-20580,48= 15220,38 грн. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial