Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Мироненко С.С. звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на своє утримання, у зв`язку із продовженням навчання, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох річного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане раніше. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] та [PERSON] з 07.10.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.08.2023 року у справі № 642/4089/23. В період шлюбу у подружжя народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . 11.07.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини доходу (заробітку) батька щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2023 та до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. 14.08.2024 року на підставі наказу №388-с [PERSON] зарахований до І медичного факультету ХНМУ на денну форму навчання, терміном навчання 4 роки та фінансуванням навчання за кошти юридичних та/або фізичних осіб. На даний час дитина позивача та відповідача продовжує навчатися у ХНМУ на денній формі навчання на 2 курсі І медичного факультету, здобуваючи ступінь освіти «Бакалавр», та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. [PERSON] на теперішній час проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина в період його навчання, не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторони не надавали клопотань про розгляд справи в загальному порядку, або в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] клопотань та заперечень по суті справи не надав. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова у справі № 642/4089/23 від 23 серпня 2023 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2007. 11.07.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини доходу (заробітку) батька щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 174-е від 09.09.2025 року [PERSON] є здобувачем освіти денної форми навчання, освітнього рівня « бакалавр», навчається за спеціальністю «Клінічна психологія» групи 271 І медичного факультету Харківського національного медичного університету», форма фінансування навчання: за кошти юридичних та/або фізичних осіб. Зарахований на перший курс денної форми навчання згідно наказу про зарахування № 388-с від 14.08.2024 з терміном навчання з 01.09.2024 р. до 30.06.2028 р., що підтверджується довідкою №7392276 від 10.09.2025 року. Згідно договору №242339 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Харківському національному медичному університеті від 12.08.2024 року загальна вартість навчання [PERSON] становить 112000,00грн і може змінюватися кожного навчального року. Варстість платної освітньої послуги у 2024-2025 становить 28000,00грн. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, їх син - [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд відзначає, що [PERSON] , [INFO] , втратив правовий статус дитини, оскільки досяг повноліття. Також судом встановлено, що [PERSON] є студентом за програмою підготовки освітнього рівня «Бакалавр» І медичного факультету Харківського національного медичного університету», форма фінансування навчання: за кошти юридичних та/або фізичних осіб, відповідно на наказу №388-с від 14.08.2024. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. В матеріалах справи відсутні докази щодо матеріального стану відповідача та стану його здоров`я, та інші докази які унеможливлюють надання утримання батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд зауважує, що ст. 199 СК України розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за умови досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При чому навчання дитини має бути її основним заняттям. При визначенні розміру аліментів суд враховує витрати, пов`язані саме з навчанням у навчальному закладі, як то вартість навчання, підручників, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки, проїзд до навчального закладу тощо. Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначає, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. З урахуванням приписів ст. 199 СК України обов`язок відповідача сплачувати аліменти припиниться при досягненні сином двадцяти трьох років, також право останнього на утримання припиняється у разі припинення ним навчання, яке може наступити раніше. Згідно з приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник Мироненко С.С. , звернулася до суду з даним позовом 11.09.2025. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і матір дитини. Суд вважає, що відповідно до засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України) аліменти в розмірі частки від доходів відповідача є достатніми та забезпечать інтереси дитини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач був звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved