Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест», треті особи: [PERSON] , товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська Ірина Валентинівна про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтованой тим, що повністю ігноруючи положення Договору про розірвання від 02.11.2023, а також складну ситуацію в сім`ї позивача, що пов`язана із важким захворюванням [PERSON] (яка також є стороною Попереднього договору та Договору про розірвання), відповідач не повернув позивачеві, а також [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в повному обсязі. В період з 02.11.2023 по дату подачі позову, на виконання Договору про розірвання відповідач перерахував лише грошові кошти у розмірі 695000,00 гривень. Таким чином, у зв`язку із порушенням умов Договору про розірвання від 02.11.2023, у відповідача виникла заборгованість:1) перед позивачем у розмірі 491886,58 грн (2465659,74 / 3 - 330000,00); 2) перед [PERSON] у розмірі 656886 грн 58 коп. (2465659,74 / 3 - 165000,00); 3) перед [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] після її смерті) у розмірі 621886,58 грн (2465659,74 / 3 - 200000,00). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2024 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 28.08.2024 до суду надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що виявлені недоліки позивачем усунуто. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 12.11.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Тута І.В. до суду подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю в цей час в іншому судовому засіданні в Господарському суді Київської області та надала відповідні докази. 13.11.2024 представником відповідача публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» - адвокатом Казимиренко К.В. до суду подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. 29.01.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Тута І.В. до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. 05.08.2025 представник відповідача ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» - адвокат Ковдій М.С. подала до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні у справі № 753/3850/25 (не долучено доказів на підтвердження факту зайнятості в іншому судовому засіданні). Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 13.10.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Тута І.В. до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, а також стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи. Інші учасники про причини своєї неявки суд не повідомили, від відповідача відзиву не надходило. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно статей 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Судовим розглядом встановлено, що 08.09.2021 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони (надалі разом - Майбутні покупці) та публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» (надалі - Відповідач, Майбутній продавець), від імені якого на підставі Договору про управління активами № 19/03-2018 від 19.03.2018 діє товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», з іншої сторони, був укладений попередній договір, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Малаховською І.В. та зареєстрований за №582. В п. 2.1. та п. 2.2. Попереднього договору сторони домовились укласти в майбутньому, у строки, визначені даним Договором, Основний договір, а саме, після прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію, реєстрації права власності Майбутнього продавця на квартиру за собою та після здійснення Майбутніми покупцями повної оплати забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири). Такий Основний договір укладається сторонами протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати настання останньої в часі події з усіх вказаних у цьому пункті подій. 02.11.2023 відповідач (з однієї сторони) та позивач, [PERSON] , [PERSON] (з іншої сторони) за взаємною згодою вирішили розірвати вищезгаданий Попередній договір, про що свідчить договір про розірвання від 02.11.2023, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Малаховською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №903. У відповідності до п. 1 Договору про розірвання, сторони дійшли згоди про припинення дії Попереднього договору від 08.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Малаховською І.В. та зареєстрованого за №582. В п. 2 Договору про розірвання сторони погодили, що протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання даного Договору про розірвання Майбутній продавець зобов`язується повернути сплачений Майбутнім покупцем за Попереднім договором забезпечувальний платіж у розмірі 2465659 грн 74 коп. Кошти повертаються на банківський рахунок Майбутнього покупця, про який Майбутній покупець повідомляє письмово. 02.11.2023 разом із заявами про розірвання Попереднього договору позивач, [PERSON] та [PERSON] надали свої банківські реквізити у формі банківських довідок. В період з 02.11.2023 по дату подачі позову, на виконання Договору про розірвання відповідач перерахував лише грошові кошти у розмірі 695000,00 грн, а саме: - позивачу були перераховані кошти у розмірі 330000,00 грн; - [PERSON] - у розмірі 165000,00 грн; - [PERSON] - у розмірі 200000,00 грн. Згідно з розрахунком позивача, розмір заборгованості відповідача становить: 1) перед позивачем у розмірі 491886,58 грн (2465659,74 / 3 - 330000,00); 2) перед [PERSON] у розмірі 656886,58 грн (2465659,74 / 3 - 165000,00); 3) перед [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] після її смерті) у розмірі 621886,00 грн 58 коп. (2465659,74 / 3 - 200000,00). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд погоджується із доводами позивача про те, що підписуючи Договір про розірвання відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу, [PERSON] , [PERSON] грошові кошти, які вони сплатили на виконання Попереднього договору, проте не виконав вказане зобов`язання в повному обсязі. В ч. 1 ст. 540 ЦК України вказано: «Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства». Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Касаційний цивільний суд в постанові від 17.04.2019 у справі №519/654/17 сформував наступну правову позицію «Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткове зобов`язання. Тому кредитор у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання». Аналогічна позиція міститься в ухвалі Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 у справі №638/18231/15-ц. В постанові Касаційного цивільного суду від 25.11.2020, що винесена у справі №344/434/16-ц зазначено: «Як свідчить аналіз судових рішень в них відсутнє посилання на будь-яку норму закону, що передбачала б виникнення солідарного зобов`язання в такому випадку. Також немає вказівки й на пункт попереднього договору від 12 серпня 2014 року, який встановлює виникнення солідарного зобов`язання. Таким чином, оскільки на підставі попереднього договору від 12.08.2014 виникло зобов`язання із множинністю осіб, то таке зобов`язання є частковим і кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути грошові кошти та неустойку в розмірі 1064000,00 грн пропорційно розміру їх часток у статутному капіталі, а саме: з [PERSON] та [PERSON] по 425600,00 грн, а з [PERSON] - 212800,00 грн, мотивувальну частина судових рішень та резолютивну частину постанови апеляційного суду слід змінити». Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументованими є твердження позивача про те, що Договір про розірвання не містить положення про солідарну вимогу Майбутніх покупців, відповідач повинен виконати обов`язок щодо повернення позивачу, [PERSON] та [PERSON] коштів в рівних частинах, адже між сторонами виникло не солідарне, а часткове зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 491886,58 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3935,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved