Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами у справі. В обгрунтування позову зазначив, що 18 червня 2022 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] . Протягом останнього року стосунки між ними поступово погіршилося. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на життя , відсутнє взаєморозуміння. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача. Вважає, що подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, а постійні сварки та звинувачення у присутності дитини суперечать її розвитку та добробуту. Зазначала, що з лютого минулого року не ведуть з відповідачем спільного господарства. Наполягала на розірванні шлюбу. Ухвалою судді від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивачка звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні відсутній, до суду звернувся з заявою про розгляд цивільної справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2022 року, який зареєстрований Голосіївським відділом державної реєстраії актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) ( а.с. 10). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - дочку, [PERSON] , [INFO] (а. с. 9) Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство, тож не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved