Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У серпні\~2025\~року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Томин С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( далі - ДТП ). Позов обгрунтовано тим, що 17 травня 2025 року о 21 год 39 хв [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Master в м. Рогатині по вул. Шевченка, розпочав обгін, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, не переконавшись, що водій автомобіля Hyundai Tucson, [PERSON] , який рухався попереду нього по тій самій смузі,\~ не подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем Hyundai Tucson, який завершував маневр повороту ліворуч з вулиці Шевченка на вулицю Івасюка, чим порушив п. 14.2 б, Правил дорожнього руху ( далі - ПДР ), що спричинило пошкодження транспортних засобів. Винуватість відповідача у порушенні\~ ПДР та пошкоджені транспортного засобу, доведена постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року, якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Згідно\~ звіту\~№50842\~ від\~ 18\~ червня\~2025\~року вартість збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу Hyundai Tucson становить 367 242,90 грн. Страховою компанією "Оранта" на користь позивача було здійснено страхове відшкодування у розмірі 150 000,00 грн. Зазначає, що на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1188, ч.2 ст.1192 та ст. 1194 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 217 242,90 грн, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ( 367 242,90 грн - 150 000,00 грн ). Крім матеріальних збитків діями відповідача йому також завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку із заподіянням в результаті ДТП тілесних ушкоджень, порушенням права власності, яке виразилося у неможливості використання транспортного засобу протягом тривалого періоду часу, порушення нормального способу життя. З врахуванням наведеного та вимог п.2 ч.2 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України розмір завданої моральної шкоди оцінює в 10 000,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 2 707,00 грн. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін в судове засідання на 17 вересня 2025 року о 13 год 00 хв. 08 вересня 2025 року представник позивача адвокат Томин С.В. подав заяву в якій уточнив позовну вимогу щодо відшкодування моральної шкоди. 08 вересня 2025 року представник позивача адвокат Томин С.В. подав заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду . Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2025 року задоволено заяву адвоката Томина С.В. про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 17 вересня 2025 року відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову. Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 15 год 00 хв 10 жовтня 2025 року, оскільки сторони по справі виявили бажання укласти мирову угоду . 10 жовтня 2025 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та залишення позову без розгляду в частині відшкодування 10 000,00 грн моральної шкоди, оскільки відповідачем добровільно сплачено вказані кошти. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року залишено без розгляду позов [PERSON] \~ до [PERSON] в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди . 10 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] подав заяву про визнання зменшених позовних вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Томин С.В. позовну вимогу про стягнення з відповідача 217 242,90 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП підтримали повністю з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснили, що сторони не досягнули умов мирової угоди щодо визначення сум для розстрочення сплати коштів на декілька місяців. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, однак пояснив, що немає можливості одним платежем сплатити позивачу таку суму. Фактичні обставини справи Постановою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року, яка набрала законної сили 21 червня 2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Згідно постанови\~суду,\~17\~травня 2025\~року о\~21\~год 39\~хв [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~Renault\~Master,\~номерний \~знак [NUMBER] в\~м.\~Рогатині по\~вул.\~Шевченка,\~розпочав обгін,\~перетнувши суцільну\~лінію дорожньої\~розмітки,\~не переконавшись,\~що водій\~автомобіля Hyundai\~Tucson,\~номерний \~знак [NUMBER] \~ [PERSON] ,\~який рухався\~попереду нього\~по тій\~самій смузі,\~\~не подав\~сигнал про\~намір повороту\~ліворуч,\~внаслідок чого\~зіткнувся з\~автомобілем Hyundai\~Tucson,\~який завершував\~маневр повороту\~ліворуч з\~вулиці Шевченка\~на вулицю\~Івасюка,\~чим порушив\~п.\~14.2\~б ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів . Відповідно до\~ звіту\~№50842\~ від\~ 18\~ червня\~2025\~року вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу Hyundai Tucson, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , становить 367 242,90 грн. 14 липня 2025 року між Страховою компанією "Оранта" та потерпілою особою [PERSON] було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 150 000,00 грн. Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Отже під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц . Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20, від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц , від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 . Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі №910/3867/16, від 01 лютого 2018 року у справі №910/22886/16. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Встановлені постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року подія і обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб Hyundai\~Tucson,\~реєстраційний \~номер \~ [NUMBER] під керуванням [PERSON] зазнав механічних пошкоджень та вина у вчиненні ДТП водія транспортного засобу Renault\~Master,\~номерний \~знак [NUMBER] [PERSON] є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню. Окрім того сторонами у справі не оспорюється факт отримання позивачем [PERSON] від Страхової компанії\~"Оранта" узгодженої суми страхового відшкодування у розмірі 150 000,00 грн та відшкодування відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 217 242,90 грн, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди, який визначений у звіті №50842\~ від\~ 18\~червня 2025\~року та страховою виплатою . Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із матеріалів\~справи встановлено,\~що позивачем\~сплачено судовий\~в \~розмірі 2 707,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1.255857801.1 від\~10 серпня 2025 року. Оскільки відповідач\~ визнав\~позов,\~ а\~тому з\~ нього\~ необхідно\~стягнути на користь позивача половину сплаченого судового збору в розмірі 1 353,50 грн та зобов`язати Головне управління державної\~казначейської\~служби України\~в Івано-Франківській області повернути позивачу судовий збір в розмірі 1 353,50 грн, що становить 50 % сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви, згідно платіжної інструкції № 1.255857801.1 від 10 серпня 2025 року.

Outcome: approved