Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цією заявою, мотивуючи її тим, що [PERSON] , [INFO] , є його рідною сестрою. Вони проживали однією сім`єю в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , сестрами [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] вела розгульний спосіб життя, часто залишала дім, могла по декілька днів не з`являтися вдома, сварилася з рідними. У 1976 році [PERSON] , не закінчивши навіть 8-ми класів, зібрала речі з наміром виїхати до російської федерації. З того часу вона на зв`язок ні з ким із рідних не виходила, не телефонувала, не писала листів, не повідомляла про місце свого перебування та додому більше не поверталася. Пошуки\~ місцезнаходження [PERSON] не дали результатів, зв`язок з нею обірвався. Станом на сьогодні з дня останніх відомостей про місце перебування [PERSON] минуло більше ніж сорок дев`ять років. Він (заявник) самостійно здійснював пошук сестри через знайомих, проте пошуки не дали жодного результату. Також він (заявник) звертався із заявами до правоохоронних органів про зникнення\~ сестри з метою вжиття заходів по її розшуку. 1 листопада 2023 року Ніжинським РВП ГУПН в Чернігівській області відкрито кримінальне провадження № 12023270300001511 за ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно відповіді ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 7 квітня 2025 року у провадженні слідчого відділення перебувають матеріали кримінального провадження № 12023270300001511 від 1 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у якому його (заявника) визнано потерпілим, за фактом безвісного зникнення [PERSON] , [INFO] . Досудове розслідування триває, проводяться заходи по встановленню місця знаходження безвісно зниклої [PERSON] , однак розшук не дав результатів. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідне йому (заявнику) для вирішення питання щодо подальшого користування та розпорядження його та сестри спільним сумісним нерухомим майном. [PERSON] просив визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Носівка Чернігівської області, безвісно відсутньою. У судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які зазначені у заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання представники заінтересованих осіб не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представників заінтересованих осіб за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали суду показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знають заявника та його сім`ю. [PERSON] дозволяла собі залишати місце проживання без дозволу батьків, виїжджала у інші міста, тривалий час була відсутня по місцю проживання. З 1976 року по місцю її проживання відсутні відомості про те, де вона перебуває. Вислухавши пояснення заявника, його представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11-12). Частиною 1 ст. 43 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 7 травня 2018 року у справі № 225/1297/17, безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, але і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи: особа жива, особа померла (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Отже, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] більше одного року відсутня за місцем постійного проживання, а відомостей про місце її перебування немає з 1976 року, а тому приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та також, що підлягає задоволенню. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою особою має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому на власний розсуд користуватися та розпоряджатися спільним сумісним майном. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, враховуючи, що останні відомості про особу отримані 1976 році, необхідно визнати [PERSON] безвісно відсутньою з 1 січня 1977 року, а останнім місцем проживання [ADDRESS] .\~ При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved