Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі - ТОВ «Новий Колектор») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0776-1559 від 19.08.2021 року. Позов мотивований тим, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, за яким до позивача перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором. Позивачем 02.01.2025 на фінансовий номер телефону відповідачки [PERSON] , а саме + [NUMBER], було направлено смс повідомлення наступного змісту: «Укладено Договір факторингу № УКР-261224-2 від 26.12.2024 р. Проведено відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0776-1559 від 19.08.2021. Ваш новий кредитор ТОВ «Новий колектор». Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] , 19.08.2021 року укладено кредитний договір № 0776-1559. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит в розмірі 3 000 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів від 19.08.2021 року. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував у зв`язку з чим у нього станом на 22.07.2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 22 650 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 000,00 грн, за відсотками - 19 650 грн ., чим порушуються права та інтереси позивача. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідачка заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 650 грн. та судові витрати. 16.09.2025 представником відповідачки скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач не згодна з позовом. Вказує, що позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача. Долучені до позовної заяви документи (договір та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування), не містять інформації щодо номера банківської картки відповідача. Вказує, що Договір № 0776-1559 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах кредитної лінії від 19.08.2021 року та паспорт споживчого кредиту не містять ні власноручного підпису відповідача, ні електронного підпису відповідача, відтвореного шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. У розділі 8 «Реквізити сторін» договору зазначено серію та номер паспорта відповідача, її адресу, РНОКПП, номер телефону та електронної пошти. Договір не містить відомостей про підписання договору відповідачем. Згідно з позовною заявою, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» укладено Договір факторингу УКФ-261224-2 від 26.12.2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0776-1559 від 19.08.2021, який укладено між відповідачем та ТОВ «Укр кредит фінанс». Доказів про виконання фактором зобов`язань щодо передачі грошових коштів клієнту на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором позивачем суду не надано. З посиланням на відповідні норми закону просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн та відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. Процесуальні дії суду Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с.71) Представник позивача ТОВ «Новий Колектор» Т.О. Савченко 22.09.2025 скеровано на адресу суду відповідь на відзив, в якій просить позовну заяву про стягнення заборгованості задовльнити в повному обсязі. (а.с.98-100) Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від «26» грудня 2024 року. Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0776-1559 від 19.08.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . На підтвердження зазначеного позивач надав витяг з реєстру прав вимог №1. В свою чергу Позивачем 02.01.2024 на фінансовий номер телефону відповідача + [NUMBER] було направлено СМС повідомлення наступного змісту: «Укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2 від 26.12.2024р. Проведено відступлення права вимоги за кредитним договором № 0776-1559 від 19.08.2021. Ваш новий кредитор ТОВ «Новий Колектор»: 43170298; 01133; м. Київ; вул.Алмазова Генерала, буд.13, оф.601, 0-800-20-33-20, Info@newcollector.com.ua; http://newcollector.com.ua/"; сплачувати необхідно в ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР. Статус зазначеного повідомлення - «DELIVERED». Отже, станом на дату подання даної позовної заяви Позивач є єдиним та належним кредитором за кредитним договором № 0776-1559 від 19.08.2021 року, укладеним між ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] . Що стосується суті позовних вимог, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 19.08.2021 укладено Кредитний договір № 0776-1559, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 3 000,00 грн., строк, на який надається кредит, 14 календарних днів з дня отримання кредиту. Згідно з п. 1.2 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується відкрити Кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип Кредиту - кредитна лінія. Відповідно п.2.4 розмір процентів за користування кредитом: 3 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (далі - Стандартна ставка). Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний у цьому Договорі. У випадках, визначених цим Договором позичальник може скористатися правом отримання зниженої процентної ставки у розмірі 2% (далі - Знижена ставка) з непогашеної суми Кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.5 встановлено, що Заявлений строк користування Кредитом складає 14 календарних днів з дня отримання Кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього Договору строк користування Кредитом, протягом якого може бути використано право користування Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою (далі - Заявлений строк). П. 2.8 визначено, що орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: 30 000 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 27 000 грн. Відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 0776-1559 від 19.08.2021 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 3 000,00 грн. Про що свідчить довідка про перерахування суми кредиту № 0776-1559 від 19.08.2021 р. (а.с.46) Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.07.2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 22 650 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 000,00 грн, за відсотками - 19 650 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За правилами частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст. 638 ЦК України). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (надалі Закону). Статтею 3 Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами частини 5 статті 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 Закону). За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу. [PERSON] електронним цифровим підписом А 218 підписано кредитний договір (оферти), підтверджено укладання кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 3 000 грн., а отже акцептовано умови договору. Зарахування кредитних коштів у сумі 3 000 гривень на картковий рахунок відповідача підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 0776-1559 від 19.08.2021 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається із змісту кредитного договору, а саме пункту 6.2. укладаючи даний кредитни договір позичальник підтверджує, що інформація (дані) особистого кабінету є його контактними даними, які були зазначені ним під час укладення Договору та які дають можливість позичальнику отримувати інформацію та повідомлення від кредитодавця, копіювати, завантажувати таку інформацію та/або документи на свій персональний компютер або інший пристрій, створювати копії документів (в т.ч паперові), направлених кредитодавцем, тощо; Засобами звязку обраними позичальником для комунікації за цим договором є: телефонний (інформування за номерами телефонів будь-якими каналами зв`язку в тому числі сучасні сервіси передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо); електронний ( з використанням адреси електронної пошти та/або особистого кабінету), поштовий (за місцем проживання/перебування/реєстрації), усі зазначені засоби зв`язкує рівноцінними та не визначаються позичальником як пріорітетні, кредитодавець, із обраних позичаником засобів зв`язку, самостійно визначає засіб(и) зв`язку для взаємодії/інформування позичальника, використовуючи як один із ним так і всі разом. При цьому кредитодавець дотримується обмежень щодо взаємодії із позичальників, яких визначені ст. 25 ЗУ «Про споживче кредитування». Поряд з тим, відповідно до анкети клієнта - фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення, встановлено, що [PERSON] надано всі свої анкетні відомості, мобільний номер телефону та електронну адресу. (а.с.42-43) Суд зазначає, що матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору. Зазначений договір не визнано недійсним. Докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Відповідач у повному обсязі отримав інформацію про умови кредитування, був ознайомлений з порядком повернення кредиту та інших платежів. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошових коштів у передбачений договором строк не повернув. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії № 0776-1559 від 19.08.2021 позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах відкриття кредитної лінії. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, в результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, а саме: за кредитним договором №0776-1559 від 19.08.2021 на загальну суму 22 650 грн., яка складається із: 3000 грн - заборгованості за кредитом, 19 650 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростовано. З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Також судом встановлено, що за наявним у матеріалах справи, за кредитним договором право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», що підтверджується договором факторингу № УКФ -261224-2 від 26.12.2024 року, відповідно. Отже, суд вважає, що із заявлених позовних вимог та розрахунків заборгованості вбачається наявність заборгованості по кредитному договору на загальну суму 22 650,00 гривень. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, та відсотки за його користування, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору становить 22 650,00 грн., та підлягає стягненню з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор». Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 гривень. Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу та заяву представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п.1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа №904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). До матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024 (а.с.61); копію звіту про виконану роботу відповідно до Договору № 07/24-НК від 02.07.2024 про надання правничої допомоги від 02.07.2024 (а.с.67); копію Додаткової угоди №17 від 03.04.2025 року до Договору №07/24-НК від 02.07.2024 про надання правничої допомоги (а.с.31); копію Додаткової угоди № 19 до Договору №07/24-НК від 02.07.2024 про надання правничої допомоги від 16.04.2025 (а.с.32) та Додаткова угода №4 до Договору №07/24-НК від 02.07.2024 про надання правничої допомоги від 14.08.2025 (а.с.35); Згідно копії Додаткової угоди № 17 від 03.04.2025 року до Договору № 07/24 - НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024, витрати понесені позивачем на правову допомогу становлять 6 000 гривень. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial