Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Короткий зміст позову. У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 23 вересня 2016 року власником автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] [PERSON] на його ім`я видано довіреність на право керування, користування та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом на строк 10 років. Зазначена довіреність посвідчена 23.09.2016 року нотаріусом Каунаського міського 12-го нотаріального бюро Гинте Кузабавичене, та зареєстрована в нотаріальному реєстрі за №G-10468. Вказав на те, що 10.12.2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин між під`їздами №11 та 12 житлового будинку [ADDRESS] виникла пожежа в автомобілі марки «Нісан Кашкай» д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, який належить третій особі [PERSON] . Внаслідок даної пожежі було пошкоджено автомобілі, які знаходились поруч, зокрема, автомобіль «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] і яким він володіє на підставі довіреності, та автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Зазначив, що відповідно до висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 20.12.2016 №891-а вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та складає 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень. Вказав на те, що 08 листопада 2016 року між [PERSON] та ПП-автоцентр «Лига-ІІ» було укладено договір № 081116-2 купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з яким позивач придбала у ПП-автоцентр «Лига-ІІ» автомобіль марки NISSAN QASHQAI 1.6Dci 2WD CVT SE----, колір KAD-сірий, рік випуску 2016 (№ кузова [NUMBER] ), імпортером якого є ТзОВ «Ніссан Мотор Україна». Посилався на те, що у результаті пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 рокуЮ належний йому на праві користування автомобіль «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] , був повністю знищений, чим йому було завдано матеріальних збитків. 19 травня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у новій редакції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна», треті особи: [PERSON] , Приватне підприємство Автоцентр «Лига-ІІ» про відшкодування матеріальної шкоди. Просить, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень, інфляційні втрати позивача у розмірі 76 393,56 (сімдесят шість тисяч триста девяносто три грн. 56 коп.) гривень та судові витрати. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 травня 2018 року закрито підготовче провадження по справі. 03.08.2018 року від первісного відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. [PERSON] заперечувала проти позову, зазначаючи, що причиною пожежі стало самозаймання автомобіля Nissan Qashqai, який не перебував у русі, а був припаркований біля будинку по [ADDRESS] . Обґрунтовувала свою. позицію тим, що 8 листопада 2016 року згідно з договором купівлі-продажу №081116-2 вона придбала у Приватного підприємства «Автоцентр Ліга-ІІ» автомобіль NISSAN Qashqai 1.6 Dci 2WD CVT SE, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , вартістю 635 860 грн., про що складено акт приймання-передачі від тієї ж дати. Імпортером автомобіля є ТОВ Ніссан Мотор Україна. У відзиві також зазначено, що 10 грудня 2016 року внаслідок пожежі, яка виникла у передній частині автомобіля Nissan Qashqai, знищено три транспортні засоби: зазначений автомобіль відповідача, автомобіль позивача Hyundai Senta Fe (номер кузова [NUMBER] ), а також автомобіль ВАЗ-2107, державний номер [NUMBER] . Відповідач наголошувала, що транспортні засоби не використовувалися за призначенням, а перебували на стоянці, тому дана подія не є дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач [PERSON] посилалася на положення статей 1166, 1187 ЦК України, вказуючи, що джерелом підвищеної небезпеки в розумінні закону є лише транспортний засіб, який використовується у процесі руху, а тому обов`язок відшкодування шкоди не може покладатися на особу, яка не здійснювала експлуатації автомобіля у момент пожежі. Також вказала, що для встановлення причин займання автомобіля проводилися декілька експертних досліджень, однак фактичну причину виникнення пожежі не встановлено. У зв`язку з цим вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 вересня 2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна»; Приватне підприємство Автоцентр «Лига-ІІ». Ухвалою Шевченківського районного судум.Чернівці від 21 січня 2019 року зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішення по цивільній справі 727/11524/18 за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Ніссан Мотор Україна», Приватного підприємтсва Автоцентр «Лига-ІІ» про захист прав споживача. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 березня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2025 року справу повернуто до стадії підготовчого провадження. 19.05.2025 року позивач скерував до суду позовну заяву в новій редакції. Посилався на те, що висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 19896/22-46 від 24 серпня 2022 року за результатами проведення судової комплексної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи встановлено, що осередок пожежі, яка відбулася 10 грудня 2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ) за адресою: м. Чернівці, вул. Комарова, № 28-а, знаходився у лівій частині моторного відсіку (з боку водія) даного автомобіля у місці розташування акумуляторної батареї та електричних проводів, що поєднували її з генератором та стартером двигуна зазначеного автомобіля. Зважаючи на висновок, наведений у дослідній частині щодо причини виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року у автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), та механізм і обставини її виникнення, а також стан зазначеного автомобіля на момент його огляду експертом, у експерта не має підстав робити висновок про наявність стороннього втручання в обладнання Автомобіля (електромережу та паливну систему). Причиною виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), є термічна дія електричного струму, що утворився в результаті аварійного режиму в роботі електрообладнання у електричних колах, які поєднували автомобільний генератор з плюсовою клемою акумуляторної батареї. Вважає, що зазначеним висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 19896/22-46 від 24 серпня 2022 року, рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівців від 14.02.2024 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.06.2024 року у справі №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про захист прав споживача, було встановлено наявність саме істотного недоліку автомобіля та відсутність вини [PERSON] , відповідно до ст.ст. 1209-1211-1 ЦК України ст. ст.1, 6,7 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції». Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 209 880,57 гривень, інфляційні втрати позивача у розмірі 76 393,56 гривень та судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2025 року змінено процесуальний статус третьої особи ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» на відповідача та відповідача [PERSON] залучено до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору. 15.08.2025 року від ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вважають, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди направлені не до громадянки [PERSON] , як власника транспортного засобу, який став причиною загоряння автомобіля та його пошкодження, а до ТОВ «Ніссан Мотор Україна», що є безпідставним, оскільки на їхню думку, до загоряння автомобіля позивача жодного відношення відповідач не має. Вважають, що транспортний засіб марки NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] є власністю громадянки [PERSON] , що не заперечується позивачем, і саме вона як власниця транспортного засобу, який загорівся і спричиним пошкодження автомобіля позивача. Також вказує на те, що посилання позивача на ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» є помилковим, оскільки норми цього Закону не можуть поширюватись на правовідносини позивача, як користувача пошкодженого автомобіля та ТОВ «Ніссан Мотор Україна», як виробника транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI, що належить [PERSON] . Вважають, що позивач мав би право на звернення до ТОВ «Ніссан Мотор Україна» з вимогою відшкодувати збитки за пошкоджений автомобіль за умови, як би він був потерпілим у розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів», та придбав, замовив або використовував автомобіль, виробником якого є ТОВ «Ніссан Мотор Україна», однак, жодного доказу на підтвердження статусу потерпілого, а також на підтвердження, що виробником автомобіля є ТОВ «Ніссан Мотор Україна», позивачем суду не надано, а отже вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за рахунок ТОВ «Ніссан Мотор Україна» є безпідставними та незаконними. Також, вказав на те, що позовній заяві позивач посилається на судові рішення у справі N?727/11524/18, згідно яких задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Ніссан Мотор Україна» та стягненно з ТОВ «Ніссан Мотор Україна» на користь [PERSON] матеріальні збитки за пошкоджений транспортний засіб NISSAN QASHQAI. Однак, вважають, що твердження Позивача щодо преюдиціальності рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці та Чернівецького апеляційного суду у справі N?727/11524/18 є безпідставними та невірними, оскільки не існує та не існувало іншої судової справи у якій би участь брали ці саме особи, а саме [PERSON] та ТОВ «Ніссан Мотор Україна». Посилаються на те, що жодного доказу, який би підтвердив причинно-наслідковий зв?язок ТОВ «Ніссан Мотор Україна» з загорянням автомобіля позивача, а також підтвердив винуватість ТОВ «Ніссан Мотор Україна» у знищенні автомобіля позивача, позивачем суду не надано. Просять у задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.08.2025 року закрито підготовче провадження по справі. Представник позивача [PERSON] , адвокат Сарафенюк Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги за позовом в новій редакції підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в позові. Представник відповідача - ТзОВ «Ніссан Мотор Україна», Литвин І.О., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав відзив на позов, у якому зазначив, що заявлені вимоги позивача є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі; суперечать обставинам справи. Мотивував доводи відносно заперечення позову тим, що причиною пошкодження Автомобіля стало загоряння поруч розташованого транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] , власником якого є громадянка [PERSON] . Вказав, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди направлені не до громадянки [PERSON] , як власника транспортного засобу, який став причиною загоряння Автомобіля та його пошкодження, а до ТОВ «Ніссан Мотор Україна», яке очевидно до загоряння Автомобіля позивача жодного відношення не має. Зауважив, що транспортний засіб марки NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] є власністю громадянки [PERSON] , що не заперечується Позивачем, і саме вона як власниця транспортного засобу, який загорівся і спричиним пошкодження Автомобіля позивача, в силу закону зобов`язана нести відповідальність та відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України. На думку представника відповідача, застосування позивачем норм вищевказаного Закону є помилковим, оскільки норми цього Закону не можуть поширюватись на правовідносини позивача, як користувача пошкодженого Автомобіля та ТОВ «Ніссан Мотор Україна», як виробника транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI, що належить [PERSON] . Згідно з Законом, суб`єктом, який має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дефекту в продукції, є потерпілий. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник третьої особи [PERSON] , адвокат Бартусевич В.М., скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки. У наданих письмових поясненнях пояснила, що зважаючи на встановлені обставини, а також беручи до уваги висновок експерта, згідно до якого експерт не виявив будь-яких фактів, які б підтверджували порушення [PERSON] правил користування чи зберігання автомобіля NISSAN QASHQAI, у період експлуатації зазначеного автомобіля з 08.11.2016 року по 10.12.2016 р., то [PERSON] не може бути належним відповідачем по справі. Положеннями\~ст. 4 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом належними та допустимими доказами по справі встановлено, що 23 вересня 2016 року власником автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] [PERSON] на ім`я позивача [PERSON] видано довіреність на право керування, користування та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом на строк 10 років. Зазначена довіреність посвідчена 23.09.2016 року нотаріусом Каунаського міського 12-го нотаріального бюро Гинте Кузабавичене, та зареєстрована в нотаріальному реєстрі за №G-10468 (а.с.6-8, т.1). Як встановлено судом, 10.12.2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин між під`їздами №11 та 12 житлового будинку [ADDRESS] виникла пожежа в автомобілі марки «Нісан Кашкай» д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, який належить [PERSON] . Внаслідок даної пожежі було пошкоджено автомобілі, які знаходились поруч, зокрема, автомобіль «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] і яким володіє на підставі вказаної довіреності позивач [PERSON] , та автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Викладене підтверджується дослідженими в судовому засіданні свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 22.09.2016 року, довіреністю [PERSON] від 23.09.2016 року, актом про пожежу від 10.12.2016 року, поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , протоколом огляду місця події від 10.12.2016 року (а.с.9-13, т.1). 19.12.2016 року інженером ДВЛ УДСН України у Чернівецькій області проведено аналіз наявних версій виникнення пожежі, відповідно до якого зроблено висновок, що результат огляду місця пожежі дає змогу стверджувати, що найбільш імовірною причиною виникнення пожежі, яка мала місце 10.12.2016 року в автомобілі «Нісан Кашкай» д.н.з. [NUMBER] за адресою [ADDRESS] є коротке замкнення в електромережі живлення (а.с.14-15, т.1). Згідно висновку судового експерта Палишина Я.Д. №19-02-17 від 28.02.2017 року на фрагментах електричних провідників, вилучених при огляді автомобіля «Нісан Кашкай» д.н.з. [NUMBER] (об`єкти 1-6), виявлені оплавлення, які відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання. Результати проведених досліджень вилучених об`єктів проводів із передньої лівої сторони моторного відсіку, що були в зоні розміщення акумуляторної батареї та передньої фари автомобіля дають змогу дійти висновку, що згідно із методиками [15, 16] оплавлення на них за формою та ступенем розповсюдження, а саме їх локальністю, відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання електричної мережі (а.с.16-27, т.1). Висновком науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 20.12.2016 №891-а, встановлено, що оскільки ринкова вартість не розмитненого автомобіля марки «Hyundai» моделі «Santafe», державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, станом на 10.12.2016 складала 209 880,57 грн, та враховуючи, що вартість матеріального збитку перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля, то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та складає 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень (а.с.28-36, т.1). Згідно з видатковою накладною №РН-0005306 від 8 листопада 2016 року, виданою приватним підприємством «Автоцентр Ліга-ІІ» (м. Хмельницький), відповідач [PERSON] придбала автомобіль Nissan Qashqai, кузов [NUMBER] , на суму 625 860 грн з ПДВ (а.с.57, т.1), Відповідно до заяви №106215734 від 18 листопада 2016 року, поданої до Сервісного центру МВС, [PERSON] звернулася з проханням здійснити первинну реєстрацію автомобіля Nissan Qashqai (кузов [NUMBER] , дизель, сірий колір), транспортному засобу присвоєно державний номер [NUMBER] , що підтверджує факт набуття права власності та введення автомобіля в експлуатацію (а.с.58, т.1). Як вбачається із заяви-вимоги від 20 грудня 2016 року, адресованої ТОВ «Ніссан Мотор Україна», [PERSON] просила задовольнити вимоги в порядку досудового врегулювання спору та визнати факт виробничого дефекту автомобіля Nissan Qashqai, що призвів до його самозаймання (а.с.59, т.1). Відповідно до листа ТОВ Ніссан Мотор Україна №5 від 22 січня 2018 року, адресованого [PERSON] , ТОВ Ніссан Мотор Україна повідомило, що за результатами перевірки матеріалів не встановлено, що пожежа сталася внаслідок виробничого дефекту автомобіля. Зокрема, у листі зазначено, що надані заявницею технічні висновки не містять об`єктивного підтвердження вини заводу-виробника, оскільки експерт, який їх складав, не мав достатнього обсягу спеціальних знань про конструктивні особливості автомобілів марки Nissan. ТОВ Ніссан Мотор Україна відмовило [PERSON] у задоволенні вимог споживача (а.с.60, т.1). Згідно з висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №19/14-2/02-СЕ/18 від 5 травня 2018 року, проведеним у межах кримінального провадження №12016260040003239, встановлено, що на вилучених фрагментах дротів із місця пожежі виявлені ознаки короткого замикання електромережі автомобіля Nissan Qashqai, однак точну причину займання не встановлено. Експертом зазначено, що для визначення умов, у яких відбулося коротке замикання, необхідно провести додаткові дослідження зразків металу (а.с.60А-63, т.1). Згідно з рішенням Шевченківського районного суду від 14.02.2024 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.06.2024 року у справі №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про захист прав споживача, позивачем було доведено наявність саме істотного недоліку автомобіля, а відповідачем не доведено, що недоліки автомобіля виникли внаслідок порушення споживачем правил користування автомобілем або його зберігання. Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вини у загорянні автомобіля позивача чи третіх осіб. Зокрема, під час розгляду даної справи встановлено, що причиною виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), є термічна дія електричного струму, що утворився в результаті аварійного режиму в роботі електрообладнання у електричних колах, які поєднували автомобільний генератор з плюсовою клемою акумуляторної батареї. Позовні вимоги [PERSON] до ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» задоволено повністю та розірвано договір № 081116-2 купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з яким позивач придбала у ПП-автоцентр «Лига-ІІ» автомобіль марки NISSAN QASHQAI 1.6Dci 2WD CVT SE----, колір KAD-сірий, рік випуску 2016 (№ кузова [NUMBER] ), вартістю 625 860 грн з ПДВ, що також підтверджується видатковою накладною №РН-0005306 від 08 листопада 2016 року та актом прийому-передачі № 081116-2 від 08 листопада 2016 року. Імпортером вказаного автомобіля є ТОВ «Ніссан Мотор Україна» (ВМД125130014/2016/494646 від 27 жовтня 2016 року), а також стягнуто грошові кошти та завдані збитки та витрати на проведення експертизи (а.с.230-249, т.1). У відповідності до наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, складеного згідно з офіційними даними Державного комітету статистики України, опублікованими у газеті «Урядовий кур`єр», за період з червня 2022 року по квітень 2025 року, сума інфляційних втрат становить 76 393,56 грн. Розрахунок здійснено відповідно до методики, викладеної у постанові Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012, за формулою: Інфляційні нарахування = Сума боргу ? (Сукупний індекс інфляції / 100 %) ? Сума боргу. Таким чином, відповідно до вказаного розрахунку, станом на 16.05.2025 р. загальна сума вимог з урахуванням інфляційних втрат становить 286 274,13 грн., з яких сума основного боргу 209 880,57 грн; сума інфляційних втрат 76 393,56 грн. Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статтей\~3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказаною статтею встановлені загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди, які застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою для такого застосування є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Судом встановлено, 10 грудня 2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин між під`їздами №11 та 12 житлового будинку [ADDRESS] виникла пожежа в автомобілі марки NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, який належить третій особі [PERSON] .. Внаслідок пожежі було пошкоджено автомобіль NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] та автомобілі, які знаходились поруч «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] і яким позивач володіє на підставі довіреності на право керування, користування та розпорядження транспортним засобом, яка посвідчена 23 вересня 2016 року нотаріусом Каунаського міського 12-го нотаріального бюро Гинте Кузабавичене, та зареєстрована в нотаріальному реєстрі за №G-10468, а також автомобіль марки «ВАЗ 2107» номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] .. Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень Глави 29 ЦК України, тобто, особа, яка хоч і не є власником, але володіє майном на відповідній правовій підставі, вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. До речових прав на чуже майно належить право володіння, що набувається на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом (пункт 1 частини 1 статті 395 ЦК України). За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином на момент завдання шкоди позивачу та звернення до суду з даним позовом, позивач на підставі довіреності від 23 вересня 2016 року від власника автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] [PERSON] видано довіреність на право керування, користування та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом на строк 10 років. Тобто позивач [PERSON] є особою, яка має речове право на чуже майно, та має право на захист цього права та вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. За фактом пожежі, що сталася 10 грудня 2016, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження №12016260040003239 за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.194 КК України. 19.12.2016 року інженером ДВЛ УДСН України у Чернівецькій області проведено аналіз наявних версій виникнення пожежі, відповідно до якого зроблено висновок, що результат огляду місця пожежі дає змогу стверджувати, що найбільш імовірною причиною виникнення пожежі, яка мала місце 10.12.2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] за адресою [ADDRESS] є коротке замкнення в електромережі живлення. Висновком судового експерта Палишина Я.Д. №19-02-17 від 28.02.2017 року на фрагментах електричних провідників, вилучених при огляді автомобіля NISSAN QASHQAI номерний знак [NUMBER] (об`єкти 1-6), виявлені оплавлення, які відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання. Результати проведених досліджень вилучених об`єктів проводів із передньої лівої сторони моторного відсіку, що були в зоні розміщення акумуляторної батареї та передньої фари автомобіля дають змогу дійти висновку, що згідно із методиками [15, 16] оплавлення на них за формою та ступенем розповсюдження, а саме їх локальністю, відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання електричної мережі. Також, судом витребувано та в судовому засіданні досліджено матеріали цивільної справи №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про захист прав споживача. Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 19896/22-46 від 24 серпня 2022 року за результатами проведення судової комплексної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи яка міститься в матеріалах цивільної справи №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна»: «Осередок пожежі, яка відбулася 10 грудня 2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ) за адресою: м. Чернівці, вул. Комарова, № 28-а, знаходився у лівій частині моторного відсіку (з боку водія) даного автомобіля у місці розташування акумуляторної батареї та електричних проводів, що поєднували її з генератором та стартером двигуна зазначеного автомобіля. Від осередку пожежі процес горіння поширювався по горючих матеріалах моторного відсіку через технологічні отвори у перегородці між моторним відсіком та салоном, на салон автомобіля NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), а також на розташовані поруч автомобілі ВАЗ 2107 (ліворуч) та «HyundaiSanta FE» (праворуч). Відповідно до висновку, наведеному у дослідній частині щодо причини виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року у автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), та механізм і обставини її виникнення, а також стан зазначеного автомобіля на момент його огляду експертом, у експерта не має підстав робити висновок про наявність стороннього втручання в обладнання Автомобіля (електромережу та паливну систему). Причиною виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), є термічна дія електричного струму, що утворився в результаті аварійного режиму в роботі електрообладнання у електричних колах, які поєднували автомобільний генератор з плюсовою клемою акумуляторної батареї. В результаті дослідження наданих матеріалів справи, експерт не виявив будь-яких фактів, які б підтверджували порушення правил користування чи зберігання автомобіля NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ) [PERSON] у період експлуатації зазначеного автомобіля з 08.11.2016року по 10.12.2016 року. Зважаючи на викладене, у експерта не має підстав робити висновок про те, що причиною пожежі, яка сталася 10.12.2016року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ), не може бути недотримання [PERSON] правил користування чи зберігання зазначеного автомобіля. При придбанні нового автомобіля NISSAN QASHQAI виробник гарантував позивачу, що останній зможе використовувати автомобіль за призначенням протягом трьох років, однак в результаті аварійного режиму в роботі електрообладнання автомобіля, належний позивачу автомобіль був знищений повністю внаслідок пожежі через місяць після його придбання, що виключає можливість його використання позивачем за призначенням.» Дослідженим в судовому засіданні рішенням Шевченківського районного суду від 14.02.2024 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.06.2024 року у справі №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про захист прав споживача, вбачається, що судом першої та апеляційної інстанції встановлено наявність дефекту у транспортного засобу NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ) та причинно-наслідковий зв`язок між дефектом та завданою позивачу шкодою, а матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вини у загорянні автомобіля [PERSON] чи третіх осіб. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як зазначено вище, рішенням Шевченківського районного суду від 14.02.2024 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.06.2024 року у справі №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про захист прав споживача, встановлено наявність дефекту у транспортного засобу NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ) та причинно-наслідковий зв`язок між дефектом та завданою позивачу шкодою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Суд звертає увагу на те, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 820/17548/14 (адміністративне провадження № К/9901/9245/18) зазначено, що преюдиціальні факти потрібно відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Адже преюдиціальні факти - це явища дійсності, істинність яких вже була встановлена у рішенні, що виключає необхідність їх повторного з`ясування, тоді як юридична оцінка фактів - це оціночне судження, зроблене судом в процесі співставлення факту з нормою права, яка регулює відповідну сферу правовідносин. В постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17 (провадження № 61-26396св18) Верховний Суд зробив висновки про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. З урахуванням з"ясованих в судовому засіданні обставин, досліджених у сукупності доказів та вищенаведених норм права позиції Верховного Суду, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» Литвина І.О. щодо відсутності преюдиційності, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, враховуючи відсутність вини [PERSON] у виникненні пожежі, наявність дефекту у транспортного засобу NISSAN QASHQAI (номерний знак [NUMBER] ) та причинно-наслідковий зв`язок між дефектом та завданою позивачу шкодою, суд вважає, що позовні вимоги позивача до ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» як відповідача по справі обгрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, також вбачається, з витребуваних за клопотанням позивача матеріалів цивільної справи №727/11524/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про захист прав споживача, вбачається, що 08 листопада 2016 року по договору № 081116-2 купівлі-продажу транспортного засобу третя особа [PERSON] придбала у приватного підприємства -Автоцентр «ЛИГА-ІІ» автомобіль марки NISSAN QASHQAI 1.6Dci 2WD CVT SE----, колір KAD-сірий, рік випуску 2016. Імпортером вказаного автомобіля є ТОВ «Ніссан Мотор Україна». 18 листопада 2016 року за заявою [PERSON] була проведена первина реєстрація автомобіля марки NISSAN QASHQAI. Період виробничої гарантії на автомобілі Nissan складає 3 роки або 100 000 км пробігу, про що зазначається на офіційному сайті NISSAN в Україні. Статтями 1209-1211-1 ЦК України, зокрема, визначено, що підстави, строк та особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, встановлюються законом. Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" (далі - Закон) встановлено порядок та підстави відшкодування шкоди, заподіяної особі внаслідок недоліків товару, який є рухомим майном. Таке відшкодування шкоди не залежить від того, чи перебували потерпілий та заподіювач шкоди у договірних відносинах. Вимогами статті 1 Закону унормовано, що шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Суб`єктами права вимоги у розумінні наведеного вище Закону є будь-які особи, яким завдано майнової та (або) моральної шкоди внаслідок недоліків товару, як безпосередні покупці продукції, так і особи, яким товар перейшов на законних підставах, або сторонні особи. Боржниками у таких зобов`язаннях відповідно до статті 1210 ЦК України є, зокрема, виготовлювач товару або інша особа, визначена відповідно до закону, у разі завдання шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном. При цьому, нормами статті 7 Закону передбачено, що за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. Будь-яка особа, яка ввезла на митну територію України продукцію з метою її продажу, передання в найм (оренду), лізинг або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, відповідно до цього Закону несе відповідальність як виробник. Умови доведення завдання шкоди визначені положеннями статті 6 Закону, якими встановлено, що потерпілий повинен довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 910/17947/15.» Поряд з цим, частиною першою статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 20.12.2016 №891-а вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак [NUMBER] визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та складає 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень. Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 р. у справі № 638/2304/17 підкреслено, що завдання цивільного судочинства полягає саме в ефективному захисті порушених прав, однак захист можливий лише за умови, що права реально порушені. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. За аналізом вищенаведених норм права та правової позиції Верховного Суду чітко визначені завдання цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК\~України учасники справи зобов`язані подавати докази, які підтверджують їх твердження, та сприяти з`ясуванню обставин справи. Відповідно до статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (крім випадків, встановлених цим Кодексом). Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Як передбачено у ч. 2 ст. 89 ЦПК жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили суд має самостійно оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність їх сукупності. У відповідності до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на дотриманні норм процесуального права. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини\~вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми,

Outcome: approved