Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (далі ТОВ "Брайт Інвестмент") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] 19.09.2019 було укладено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0238/980/0834832/19. В заяві-анкеті визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою. Розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становив 0,01 % річних. Крім того, відповідачем було підписано заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, відповідно до якої відповідач погодився з будь-яким розміром кредитної лінії, встановленої банком. Сума кредиту 13500,00 грн. 24.03.2023 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Брайт Інвестмент" було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого АТ "ОТП Банк" відступило ТОВ "Брайт Інвестмент" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Брайт Інвестмент" прийняло належні АТ "ОТП Банк" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) загальний розмір заборгованості відповідача становить 31094,81 грн, що складається з: 16500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 14594,81 грн заборгованості за відсотками. 18.06.2025 позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості, але вимога не була відповідачем виконана. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу за в розмірі 31094,81 грн та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 26.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 29.09.2025. 29.09.2025 судове засідання відкладено на 17.10.2025. 17.10.2025 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача ТОВ " Брайт Інвестмент" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. Відповідно до заяви від 25.09.2025 просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Одне поштове повідомлення отримав особисто 29.08.2025 (а.с. 68), судова повістка на 17.10.2025 повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с.77). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] 19.09.2019 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0238/980/0834832/19. Відповідно до цієї заяви-анкети визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою. Розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становив 0,01 % річних. Крім того відповідачем було підписано заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, відповідно до якої відповідач погодився з будь-яким розміром кредитної лінії, встановленої банком. Сума кредиту 13500,00 грн. Пільгова процентна ставка 0,01 % річних, що діє до 55 днів. Мінімальний щомісячний платіж 7 % - 50 грн. Загальні витрати за кредитом 3250,42 грн. Орієнтовна реальна вартість кредиту 13250, 42 грн. Реальна річна процентна ставка 79,58 % річних. (а.с. 14, 16-18, 19-22, 25-27). Відповідно до розписки АТ «ОТП Банк» вказано, що [PERSON] підтвердив отримання картки емітованої на його ім`я: [NUMBER] , термін дії 09/22 (а.с. 15). Згідно виписки з рахунка приватного клієнта [PERSON] від 31.01.2025 АТ «ОТП Банк» та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом та має заборгованість 31094,81 грн (а.с.28-42, 43-48). АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 24.03.2023 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Брайт Інвестмент" було укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі № 265, відповідно до умов якого АТ "ОТП Банк" відступило ТОВ "Брайт Інвестмент" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Брайт Інвестмент" прийняло належні АТ "ОТП Банк" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 6-10, 11, 12, 13). 18.06.2025 позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості відповідачу, але вимога не була ним виконана (а.с. 52-55). Судом враховано, що АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, яка згідно розрахунку позивача становить 31094,81 грн, що складається з: 16500,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 14594,81 грн заборгованості за відсотками (а.с. 28-42, 43-48). Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, доказів сплати кредитних коштів суду не надано. Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 31094,81 грн. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 2422,4 грн (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved