Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника адвоката Волошину І.В., звернулася до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини на час вагітності. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 16 травня 2024 року вона з відповідачем [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, спільних дітей вони не мають. На даний час позивач [PERSON] вагітна, строк вагітності 15 тижнів 5 нів. Шлюбні відносини між ними майже припиненні у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. Позивач вказує, що відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча може її надавати, оскільки є працездатною особою, проходить військову службу в ЗСУ, отримує щомісячний дохід. Оскільки позивач вагітна, це потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Добровільної матеріальної допомоги відповідач не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. З урахування викладеного, на підставі ст.84 СК України позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, під час вагітності і до досягнення народженою дитиною трьох років, починаючи з дня звернення до суду. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши їх із відповідача на її користь. Ухвалою від 25 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано інформацію з ДРФО про доходи відповідача [PERSON] за 2024-2025 рік. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Волошина І.В. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі, а також вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи, про що постановив протокольну ухвалу. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до переконаня, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2024 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2024 року, виданим Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 23. (а.с.11) Позивач [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в лікаря акушер-гінеколога в КНП «Старосинявська БЛ» з приводу вагітності, вагітність 15 тижнів, 5 днів, що підтверджується довідкою №607 від 18.08.2025 року КНП «Старосинявська БЛ». (а.с.14) Відповідно до наданої позивачем копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2015 року начальником штабу-Першим заступником командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством Україхни для ветеранів війни учасників бойових дій. (а.с.12) Згідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів №1701490 від 26 серпня 2025 року за період 1 квартал 2024 року 3 квартал 2025 року відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з лютого 2024 року по жовтень 2024 року отримував дохід у [INFO] (загальна сума нарахованого доходу за вказаний період становить 254446,26 грн), з листопада 2024 року по липень 2025 року в [INFO] (загальна сума нарахованого доходу за вказаний період становить 460988 грн). Згідно доводів позивача, що не спростовано відповідачем, сторони проживають окремо, шлюбні відносини майже припинені через відсутність взаєморозуміння, відповідач не надає матеріальної допомоги дружині. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вагітній дружині мають бути створені у сім`ї умови для збереження її здоров`я та народження здорової дитини (ч. 4 ст. 49 СК України). Згідно ч.1, ч.4 ст.\~84\~СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності, дружина,\~з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частинами 5,6 зазначеної статті обумовлено, що аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85\~СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині, яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ч.1ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. (ч.3 ст.80 СК України) Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи те, що позивач [PERSON] вагітна, потребує матеріального забезпечення, а відповідач [PERSON] є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, є працездатною особою, щомісячно отримує дохід, відтак може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, тому суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на її утримання під час вагітності, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача [PERSON] інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів матеріали цивільної справи не містять. Враховуючи вищенаведені\~вимоги закону\~та встановлені\~обставини справи,\~ оскільки у позивача [PERSON] виникло право на утримання аліментів від чоловіка під час вагітності, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги в необхідному розмірі, хоча може її надавати, суд приходить до переконання позов підлягає задоволенню, а розмір\~аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача [PERSON] \~на утримання\~дружини,\~під час вагітності і до досягнення народженою дитиною 3-х років,\~слід визначити\~у розмірі\~1/4\~частини усіх\~видів його\~заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову до суду під час вагітності [PERSON] і до досягнення народженою дитиною трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогуи в розмірі 4000 грн, суд приходить до наступного висновку. В обґрунтування\~понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер адвоката Волошиної І.В. на надання правничої допомоги серії ВТ №1066142 від 20 серпня 2025 року, копію договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року, додаток №1 до вказаного договору, згідно якого винагорода адвоката за договором складає 4000 грн., що сплачується після розгляду справи по суті судом першої інстанції, звіт про надання правової допомоги за договором клієнту Найко Н.О., підписаний адвокатом та позивачем. Частиною 8 ст.141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи вищенаведене, виходячи із умов договору про надання позивачу правничої допомоги з додатком №1 та звіту про надання такої допомоги, згідно яких вартість наданих послуг визначена у межах суми, передбаченої у Додатку до договору, беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved