Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Зміст позовних вимог. У позові [PERSON] просить: - визнати право в тому, що договірні зобов`язання між сторонами мають виконуватися належним чином і своєчасно; - визнати недійсним правочин щодо нарахування оплати «за нормами споживання» при працюючому водомірі і вимагання з позивача коштів; - припинити дії, щодо вимагання незаконного нарахованих оплат, насильницьке намагання змінити форму договору; - відновити становище, яке існувало до порушення права в разі одноосібної міни договору; - примусити відповідача до виконання обов`язку: зробити за його рахунок ремонт, а вразі необхідності заміну і повірку водоміра, заміну усіх складових водопроводу. Основні процесуальні рішення та дії. 18.07.2025 до суду подано позов. 30.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження. 28.08.2025 відповідачем подано відзив. 18.09.2025 позивачем подано відповідь на відзив. Узагальнені доводи позивача. У 2002 році між сторонами укладено договір на водопостачання будинку [ADDRESS] та встановлено прилад обліку води. В подальшому, через неправомірні дії відповідача позивачу безпідставно нараховано борг в сумі 3\~178,80 грн. На даний час відповідач неправомірно нарахував та вимагає від позивача вже 4\~408,92 грн. Окрім цього вода подається відповідачем неналежної якості. Також позивач заперечує факт приєднання ним до нового договору із водопостачання, оскільки вважає, що такий договір суперечить вимогам законодавства. В судовому засіданні позивач просив позов задовільнити, навів мотиви, аналогічні доводам позовної заяви. Узагальнені доводи відповідача. Відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позовні вимоги не передбачені як способи захисту цивільних прав. Також відповідач вказує, що у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» позивач вважається таким, що приєднався до нового договору, який розміщений на сайті відповідача. В судовому засіданні представник відповідача навела пояснення, аналогічні фабулі відзиву, просила відмовити у задоволенні позову. Обставини, встановлені судом. Сторонами визнається факт виникнення між ними договірних правовідносин щодо водопостачання житлового будинку [ADDRESS] та факт встановлення приладу обліку за цією адресою. Разом із тим сторонами не надано доказів щодо укладення договору та його умов, встановлення та підключення приладу обліку, а також відповідних доказів щодо буд якого іншого приладу обліку та дати його останньої повірки. Позивачем надано паспорт приладу обліку 2002 року, проте відсутні докази його встановлення (опломбування, прийняття на облік, тощо). Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.12.2014 у справі №200/8982/14-ц зобов`язано КП «Дніпроводоканал» за власні кошти провести повірку і, за необхідності, провести ремонт водоміру, який обраховує водопостачання у домоволодіння [ADDRESS] . Вказаним рішення не встановлено жодної із описаних вище обставин. Згідно відповіді відповідача від 14.02.2025 нарахування за послуги водопостачання проводиться за показниками обліку, заборгованість позивача становить 4\~408,92 грн. На аналогічні суму позивачу відповідачем виставлено попередження, у якому відповідач вказує про припинення водопостачання у випадку несплати боргу. Відповідач стверджує, що він вчинив дії, спрямовані на заміну приладу обліку позивача, проте останній не допустив працівників до приладу обліку на підтвердження чого надав акт від 15.08.2025. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. За приписами ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до ч.3 вказаної статті, договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. У відповідності\~до ст.27\~вказаного закону,\~у разі\~ненадання,\~надання не\~в повному\~обсязі або\~неналежної якості\~комунальних послуг\~споживач має\~право викликати\~виконавця комунальних\~послуг (його\~представника)\~для перевірки\~кількості та/або\~якості наданих\~послуг (ч.1). За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) (ч.4). За приписами ч.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 38 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 13.10.2016 №1747 передбачений міжвідомчий інтервал лічильників води у 4 роки. Відповідно до ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами\~статей 9-11\~цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них. Рахунок на\~оплату комунальної\~послуги повинен\~містити,\~зокрема,\~таку інформацію: 1)\~найменування та\~платіжні реквізити\~виконавця комунальної\~послуги; 2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; 3) період, за який здійснюється нарахування; 4) загальна сума до сплати; 5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач); 6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання; 7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги; 8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення); 9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації. Згідно висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц: 57. Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16\~ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником). 59. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Одним із основних засад цивільного судочинства є принцип диспозитивності за яким, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Ще однією\~із основних\~засад цивільного\~судочинства є\~принцип змагальності,\~згідно якого,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях\~(ст. 12, 81 ЦПК України). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки. 1. Звертаючись до суду із вимогами стосовно договірних відносин між сторонами та відновлення попереднього становища, позивачем не вказано у чому саме полягає невизначеність із цього питання, як саме порушені, невизнані або оспорювані його права, свободи чи інтереси. Окрім цього ані позивач, ані відповідач не надали суду достатніх доказів для визначення умов договірних відносин між сторонами. Зокрема вказуючи у позові про приєднання позивачем до публічного договору, ним не надано доказів виконання ним вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме доказів опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги та розміщення повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відтак відповідні вимоги не підлягають до задоволення. 2. Щодо зобов`язання відповідача до виконання обов`язків щодо обслуговування приладу обліку та трубопроводу позивач не надає доказів неналежного виконання таких зобов`язань відповідачем. Зокрема не надано позивачем доказів встановлення лічильника, взяття його на облік та його останньої повірки. Відповідних доказів не надано й відповідачем. Щодо неналежної якості води то позивачем не надано ані спеціального доказу на підтвердження цього факту акту-претензії (ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), ані будь якого іншого доказу. Відтак суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову і в цій частині. 3. Окрім цього позивачем заявлено вимоги спрямовані на встановлення факту відсутності у нього заборгованості перед відповідачем в сумі 4\~408,92 грн. Зважаючи на той факт, що відповідач вимагає сплату вказаної заборгованості, вказує що у випадку несплати ним буде відключено водопостачання, проте не звертається до суду із позовом про її стягнення, відповідні превентивні вимоги позивача є належними. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження існування вказаного боргу (його реальності). З огляду на наведене позов в описаній частині слід задовільнити частково, а саме визнати відсутнім право вимоги відповідача на суму 4\~408,92 грн, і відсутність кореспондуючого обов`язку позивача. Такий спосіб захисту спроможний усунути правову невизначеність у правовідносинах між сторонами. Розподіл судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Інших судових витрат до відшкодування сторонами не заявлялося. Відтак відсутні підстави для розподілу судових витрат. На підставі наведеного суд,

Outcome: dismissed