Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона, як донька померлого [INFO] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа була заведена на підставі заяви її брата [PERSON] . До складу спадкоємців входила також дружина померлого [PERSON] , але вона померла [INFO] . Вказала, що строк на подання заяви про прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, оскільки спадкодавець помер у м. Гола Пристань 20.01.2022 року, а після спливу одного місяця розпочалось повномасштабне вторгнення в Україну, в перші дні вторгнення значна частина Херсонської області була окупована. Місто Гола Пристань з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою територією. Місто Херсон, де вона проживала перебувало в окупації з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р. Під час окупації органи нотаріату України на окупованій території діяльність не здійснювали, доступ у нотаріусів до реєстрів був закритий. Через окупацію та бойові дії вона не мала можливості до спливу шестимісячного строку після смерті батька звернутися до нотаріуса. Строк на прийняття спадщини сплив у липні 2022 р, але виїхати з окупації вона змогла лише у вересні 2022 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2025 року підготовче засідання відкладено, витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.04.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про проведення розгляду справи у відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого повторно серії [NUMBER] від 17.10.2022 року. [PERSON] зареєстрована з 20.11.1986 року за адресою: [ADDRESS] , а з 22.09.2022 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копіями паспорта громадянина України та довідки від 22.09.2022 р. №7726-7501311872 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] помер [INFO] у м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2022 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2022 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №389482686 від 02.08.2024 р. житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності у частках по 1/3 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За матеріалами спадкової справи №615/2022 заведеної Першою Київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено: - 22.07.2022 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого [PERSON] ; - 02.08.2024 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] , онука померлого, яка просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом; - 02.08.2024 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася донька померлого [PERSON] ; - 02.08.2024 року постановою нотаріуса відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину спадкового майна у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини; - 02.08.2024 року постановою нотаріуса відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини; - 12.11.2024 року [PERSON] подано нотаріусу заяву, у якій згідно ст. 1272 ЦК України надав свою згоду на подачу заяви на прийняття спадщини за заповітом онукою померлого [PERSON] , яка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини; - судом досліджено наявний в матеріалах спадкової справи заповіт від 06.10.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Калюжною Ю.Г., зареєстрований у реєстрі за №750, яким [PERSON] за життя на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: всю належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку або її частину за цією ж адресою, заповів [PERSON] ; - 12.11.2024 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 1/2 частку вкладів. У свідоцтві зазначено, що спадкоємцями майна [PERSON] є його син [PERSON] та дружина [PERSON] , яка померла [INFO] ; - 12.11.2024 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на адресу [PERSON] надіслано лист, у якому повідомлено, що 12.11.2024 року спадкоємець за законом, який вчасно прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] своєю заявою надав згоду на подачу нею заяви про прийняття спадщини; - 15.01.2025 року [PERSON] подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Відомостей щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом матеріали спадкової справи не містять. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно\~ст. 1270 ч.1 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється термін у 6 місяців, який починається у відповідності зі\~ст. 1220 ч.2 ЦК України\~з дня смерті особи. На підставі\~ст. 1221 ч.1 ЦК України\~позивачка повинна була звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до [INFO] включно. З матеріалів спадкової справи встановлено, що 22.07.2022 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого [PERSON] ; 02.08.2024 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] , онука померлого, яка просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом Позивачка із заявою про прийняття спадщини звернулася 02 серпня 2024 року. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією до 11.11.2022 р. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачка зазначає те, що спадкодавець помер на території м. Гола Пристань, яке є окупованим, вона вимушена була перебувати у м. Херсоні, яке також з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 року перебувало в окупації, з якої вона лише у вересні 2022 року змогла виїхати. В той же час, позивачка, знаючи про смерть спадкодавця та у вересні 2022 року виїхавши з окупації не була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, з огляду на зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від неї згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Крім того, спадкове майно (частина житлового будинку) за життя [PERSON] була заповідана [PERSON] , якій, спадкоємець який своєчасно звернувся та прийняв спадщину надав згоду на подання заяви про прийняття спадщини та 15.01.2025 року [PERSON] заява така подана. Позивачка, достовірно знаючи про наявність спадкоємиці за заповітом [PERSON] , що слідує із її заяви від 02.08.2024 року поданої нотаріусу, не залучила вказану особу до участі у справі в якості відповідача. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Підстави для розподілу судових витрат за\~ст. 141 ЦПК України\~відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 14.10.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed