Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У липні 2015 року Публічне акціонерне\~товариство "Райффайзен\~Банк Аваль"\~ звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/110655/3157/73 від 07.09.2006 у розмірі 56\~829,37 доларів США, що еквівалентно 1\~196\~759,99 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 07.09.2006 відповідач та Публічне акціонерне\~товариство "Райффайзен\~Банк Аваль"\~ уклали договір № 014/110655/3157/73, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9487,00\~дол.\~США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07.09.2011. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 15.06.2015 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 56 829,37 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом від 15.06.2015 становить 1\~196 759,99 грн, яку просить стягнути з відповідача. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2015 року було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: стягнуто зі [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/110655/3157/73 від 07.09.2006 у сумі 56 829,37 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом від 15.06.2015 становить 1\~196 759,99 грн, а також судові витрати по справі у сумі 3\~654,00\~грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" (код ЄДРПОУ: 40326297, місцезнаходження: вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014) у виконавчому листі № 185/7776/15-ц, виданому Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 21 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного\~товариства "Райффайзен\~Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду дніпропетровської області від 02 травня 2025 року скасоване заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2015 року по цивільній справі № 185/7776/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення\~заборгованості та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" (код ЄДРПОУ: 40326297, місцезнаходження: вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014) до участі у цивільній справі як правонаступника всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача [PERSON] адвокатом Давидовим Д.О. було подано відзив на позовну заяву, до змісту якого представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, відповідно до наданої заяви представник відповідача просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності відповідача, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставі наданого відзиву. Суд вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до кредитного договору № 014/110655/3157/73, укладеного 07 вересня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] , як позичальником, відповідач отримав кредит у розмірі 9\~487,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних строком користування 60 місяців, тобто з 07.09.2006 по 07.09.2011. Згідно п. 1.3 кредитного договору № 014/110655/3157/73 від 07.09.2006 погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватися наступним чином: згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору) в розмірі 1/60 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п. 1.1. цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору) ануїтетними платежами. Згідно п. 4.1. кредитного договору кредитор зобов`язується на умовах цього договору відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] в Дніпропетровській обл. дир. АППБ «Аваль», МФО 305653. Згідно п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов`язується безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора: щомісячно, до 30 (тридцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 07.09.2011 на рахунок, зазначений в п. 4.1. цього договору; щомісячно, до 30 (тридцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] в Дніпропетровській обл. дир. АППБ «Аваль», МФО 305653. Згідно п. 9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов`язань, зазначених в цьому договорі. Банк виконав свої обов`язки, надавши відповідачу кредит у розмірі 9\~487,00 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 15.06.2015 відповідач має заборгованість за кредитним договором № 014/110655/3157/73 від 07.09.2006 у розмірі 56\~829,37 доларів США (еквівалентно 1\~196\~759,99 грн), яка складається з наступного: 5\~217,96 доларів США (еквівалентно 109\~884,13 грн) заборгованість за кредитом; 4\~442,98 доларів США (еквівалентно 93\~563,96 грн) заборгованість за відсотками; 47\~168,43 доларів США (еквівалентно 993\~311,90 грн) пеня. Також з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. із вимогою до [PERSON] про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/110655/3157/73 від 07.09.2006, відповідно до ст. 592 ЦК України. 01 березня 2010 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. було видано виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, колір світло блакитний, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ легковий седан В, з метою задоволення вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 14\~385,80 доларів США (еквівалентно 114\~942,54 грн). Зазначено, що стягнення має проводитись за строк з 01.02.2009 по 31.01.2010. Вказаний автомобіль був переданий у заставу АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору застави транспортного засобу № 014/3157/138 від 07 вересня 2006 року. Право особи на захист свого цивільного права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання закріплюється ст. 15 ЦК України. Захист цивільних прав особи, зокрема у спорах щодо стягнення грошових сум або витребування від боржника майна може бути здійсненний як судом (ст. 16 ЦК України), так і нотаріусом (ст. 18 ЦК України) шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на звернення до суду за захистом, закріплене ст. 4 ЦПК України, кореспондується зі ст. 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю. У позасудовому порядку захист суб`єктивного права також нерозривно пов`язується із фактором часу, про що свідчить зміст статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої однією з умов вчинення нотаріусом виконавчих написів дотримання трирічного строку давності з дня виникнення у стягувача права вимоги. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, оскільки статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Тлумачення вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. У силу положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Звернення стягнення на предмет застави не вказане у ст. 264 ЦК України в якості окремої підстави переривання перебігу позовної давності, а також не може вважатися діями, що свідчать про визнання боржником свого боргу, чи прирівнюватись до пред`явлення позову. Звернення стягнення є реалізацією заставодержателем свого права, передбаченого договором застави, та підставою припинення цього права. Повернення стягувачу виконавчого напису (виконавчого документу) також не може переривати перебіг позовної давності за позовними вимогами про звернення стягнення з аналогічних причин. Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц (провадження № 61-15142сво18). У даній справі 01 березня 2010 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет застави у рахунок погашення всієї заборгованості за кредитом. Даним виконавчим написом установлено, що строк платежу за зобов`язаннями настав 01 лютого 2009 року. Тобто, вчинення виконавчого напису у даній справі потягло зміну строку виконання основного зобов`язання, оскільки банк у позасудовому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом нотаріуса, разом із тим, не реалізував свого права на стягнення всієї заборгованості за кредитним договором у судовому порядку в межах строку позовної давності. Положення частини п`ятої ст. 261 ЦК України не суперечать загальному правилу визначення моменту початку перебігу позовної давності, закріпленому у частині першій цієї статті, а лише конкретизує дату, погоджену сторонами при укладенні договору, з якої кредитор міг та повинен був довідатись про порушення свого права. Отже, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням наведеного, початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання, починається зі спливом цього строку. Звернення особи до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису є певною мірою ризиком, пов`язаним, у тому числі, із пропуском позовної давності. Однак особа сама вирішує як їй здійснювати захист своїх прав, в судовому або ж позасудовому порядку. Тлумачення ст. ст. 18, 256, 261, 264, 267 ЦК України свідчить, що: початок перебігу позовної давності за позовами про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язань у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання починається зі спливом цього строку. Тобто, цивільне право кредитора є порушеним з моменту невиконання зобов`язання; вчинення нотаріусом виконавчого напису не впливає на перебіг позовної давності, а саме не перериває та не зупиняє її перебіг; визнання судом виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не впливає на перебіг позовної давності; визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме по собі не є поважною причиною пропуску позовної давності; звернення до однієї форми (одного способу) захисту жодним чином не впливає на перебіг позовної давності, яка і є однією з тих обставин, що можуть перешкодити захисту в іншій формі чи іншим способом. Особа, яка вдалася до юрисдикційної форми захисту свого права нотаріусом в порядку вчинення виконавчого напису (ст. 18 ЦК України) і пропустила позовну давність для звернення до суду з позовом для захисту цього ж права, не може виправдовуватися тим, що вона захищалася в позасудовому порядку. Вказане кореспондується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 13 березня 2023 року по справі №554/9126/20. Таким чином, суд приходить до висновку, що вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. 01 березня 2010 року виконавчого напису змінило строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку із чим саме з цієї дати 01 березня 2010 року, почався відлік трирічного строку для звернення до суду із вимогами про стягнення основної заборгованості за кредитним договором. АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувшись до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором 14 липня 2015 року, пропустило строк позовної давності, про що заявлено представником відповідача. Встановивши, що кредитор скористався засобом позасудового захисту свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом нотаріуса, чим на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання на 01 березня 2010 року, а даний позов до відповідача пред`явлено лише у липні 2015 року, тобто зі спливом загального строку позовної давності (3 роки), встановленого статтею 257 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Укрфінанс\~Груп", до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором № 014/110655/3157/73 від 07.09.2006. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed