Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

В квітні\~2025\~року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Брюховецький М.М., звернулась до суду з позовом до відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився позивачу батьком. З питанням щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В. була надана відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем пропущений встановлений 6-ти місячний термін прийняття спадщини. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців на спадщину немає. Шлюб між ним та матір?ю позивача - [PERSON] було розірвано 13.02.2012 року. Вчасно позивач не подала заяви про прийняття спадщини, оскільки ще з 2019 року виїхала до Польщі на навчання. Крім того 23.05.2023 року у позивача в Польщі закінчився строк дії картки побиту, у зв?язку з чим вона не мала можливості виїхати з-за кордону, вона мала пройти процедуру продовження карти побиту. Для її отримання позивачці необхідно було працювати. Тому одночасно з навчанням, остання працювала на двох підприємствах. Тож позивач фізично не мала можливості повернутися в Україну для вирішення питання про прийняття спадщини. Звернутися до консульської установи з приводу складання заяви про прийняття спадщини та надсилання її поштовим відправленням на адресу нотаріуса позивач також не мала часу через роботу, навчання та закінчення карти побиту. А повертатися додому під час повномасштабного вторгнення РФ в Україну було небезпечно. На підставі викладеного, просила суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] для спадкоємиці [PERSON] надавши додатково три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 16 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лігути Л.В. належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 11 червня 2025 року на підставі ухвали суду закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року розгляд справи було відкладено на підставі заяви представника відповідача. 18 вересня 2025 року на адресу суду у справі, через систему «Електронний суд», від представника відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради надійшли письмові пояснення у справі, в яких останній просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням зібраних доказів у справі. Представник позивача [PERSON] адвокат Брюховецький М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, у подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, в наданих до суду письмових поясненнях просила розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача, рішення у справі прийняти відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням зібраних доказів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , батьками останньої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 5) Батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 4) Відповідно до копії рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 13) Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , [PERSON] за життя на праві приватної спільної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,2 кв.м. Вказане також підтверджується копіями Витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за № 19037827 від 02.06.2008 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2021 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №244914258 від 18.02.2021 року. (а.с. 6-9) Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В. позивачу була надана відповідь від 25.02.2025 року за вих. №47/02-14 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем був пропущений встановлений 6-ти місячний термін прийняття спадщини. (а.с. 12) На підтвердження позовних вимог щодо відсутності у позивача можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки ще з 2019 року остання виїхала до Польщі на навчання, підтверджується копією закордонного паспорту [PERSON] з відміткою про виїзд до Польщі 21.06.2019 року, копією довідки про закінчення навчання №177/2025, з якої вбачається, що [PERSON] закінчила навчання у Суспільній Академії Наук в 2022/2023 навчальному році. Крім того 23.05.2023 року у позивача в Польщі закінчився строк дії картки побиту, у зв?язку з чим вона не мала можливості виїхати з-за кордону, що підтверджується копією карти побиту та рішенням Лодзького воєводи від 04.06.2021 року. Також ведення позивачем трудової діяльності у Польщі підтверджується копією Договору доручення від 01.06.2023, укладеного на термін: 05.06.2023 до 24.08.2023 та копією Договору підряду від 28.07.2023 року зі строком дії 28.07.2023 до 04.03.2024. (а.с. 14-26) З наданої до суду копії спадкової справи №21/2025, заведеної після [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що позивач [PERSON] 25 лютого 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Приватним нотаріусом було надано відповідь щодо неможливості видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що останньою було пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Відомості щодо інших спадкоємців відсутні. (а.с. 45-57) Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась [INFO] внаслідок смерті [PERSON] . Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі №\~369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі №\~148/1805/20). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. Для вирішення питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. У постанові Верховного Суду в справі №\~681/203/17-ц зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). В контексті даної справи та поважності пропуску строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне. З копії спадкової справи №21/2025, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] 25 лютого 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Приватним нотаріусом було надано відповідь щодо неможливості видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що останньою було пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Відомості щодо інших спадкоємців відсутні. (а.с. 45-57) Позивач стверджує, що причиною пропуску для прийняття спадщини було те, що вона є єдиною спадкоємицею за законом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців на спадщину немає. Вчасно позивач не подала заяви про прийняття спадщини, оскільки ще з 2019 року виїхала до Польщі на навчання. Крім того 23.05.2023 року у позивача в Польщі закінчився строк дії картки побиту, у зв?язку з чим вона не мала можливості виїхати з-за кордону, вона мала пройти процедуру продовження карти побиту. Для її отримання позивач перебувала у трудових правовідносинах, працюючи на підприємствах. Тож позивач фізично не мала можливості повернутися в Україну для вирішення питання про прийняття спадщини. Вказане знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. Також позивач зазначила, що повертатися додому для вирішення питання щод прийняття спадщини під час повномасштабного вторгнення РФ в Україну було небезпечно. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З 29 червня 2022 року діяли зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не мала об`єктивної можливості для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивачів на справедливий суд відповідно до ст.ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи, а так само наявності ефективних способів захисту. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Суд зазначає, що за відсутності інших спадкоємців за законом та заповітом, наявності об`єктивних обставин, які вплинули на встановлену законом процедуру спадкування, запровадження воєнного стану, вжиття позивачем заходів щодо оформлення спадкових прав через нетривалий проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про її прийняття, та зверненням до суду із позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини свідчить про її бажання реалізувати свої права. Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає причини пропуску позивачем для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатково 3 місяці для подання відповідної заяви до нотаріуса. Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, як спадкоємиці за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved