Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем 07.04.2010 року зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 296. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, оскільки у них зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню.\~ Спільного господарства вони не ведуть. Шлюб має формальний характер. Вважає, що проживати однією сім`єю є неможливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Рішення позивачки про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Вважає, що за таких умов шлюб між нею та відповідачем необхідно розірвати. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її. Позовну заяву просить задовольнити. Від відповідача суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просить здійснювати без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 07.04.2010 року, сторони зареєстрували шлюб 07.04.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 296. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved