Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 29.04.2024 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , укладено договір № 7839647 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування. В особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТзОВ «Авентус Україна» відповідачем подано заявку на отримання кредиту №7574821 від 12.02.2024р. Відповідно до ч.1-2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у\~Додатку 1\~до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Таким чином, відповідачем укладено договір № 7839647 від 29.04.2024р. із ТзОВ Авентус Україна» та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4 000 грн. Проте, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушення чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 27.11.2024р. між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 27.11.24-Ф, відповідного до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обгрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 14\~840 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за відсотками 7 200 грн; заборгованість за комісією 0 грн; заборгованість за пенею 3\~640 грн. На підставі вище на веденого просить стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № № 7839647 від 29.04.2024р. у розмірі 14 840 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за відсотками 7 200 грн., заборгованість за пенею 3 640 грн., а також, судовий збір у розмірі 2420,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що визнає факт укладення кредитного договору № 7839647 від 29.04.2024р з первісним кредитором ТзОВ «Авентус Україна». Проте заперечує у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. А також зазначив, що склад та розмір розрахунку боргу є незаконним,позивач не є належним кредитором, а його дії є недобросовісними. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.04.2024 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , укладено договір № 7839647 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування. В особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТзОВ «Авентус Україна» відповідачем подано заявку на отримання кредиту №7574821 від 12.02.2024р. Первісним кредитором на підставі укладеного договору № 7574821 від 12.02.2024р. відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок [NUMBER] в сумі 4 000 грн., що підтверджується листом ТзОВ «Пейтек». Проте, [PERSON] , не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушення чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 27.11.2024р. між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 27.11.24-Ф, відповідного до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обгрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 14\~840 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за відсотками 7 200 грн; заборгованість за комісією 0 грн; заборгованість за пенею 3\~640 грн. Відповідно із довідки розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 14\~840 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованість за відсотками 7 200 грн; заборгованість за комісією 0 грн; заборгованість за пенею 3\~640 грн. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо нарахування неустойки суд зазначає наступне. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022\~на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. . На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025р.,про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг); детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості. Суд вважає пред`явлену позивачем до стягнення з відповідача суму витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 гривень, не обгрунтованою та завищеною. Згідно зі ч.ч.1-6\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved