Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого позивач посилається на те, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20\~квітня 2010 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 13 січня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. На момент ухвалення указаного рішення суду відповідач не мав доходу. Згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року ухвалений у цивільній справі № 183/3250/23 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . У той же час, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12\~травня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12\~(дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. У зв`язку з чим, позивач намагалась самостійно забезпечувати [PERSON] . Однак, їй стало відомо про суттєву зміну матеріального становища відповідача, а саме про те, що він є мобілізований, та проходить військову службу у Збройних Силах України, має стабільний дохід. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач звертає увагу, що на теперішній час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становитиме 1598 грн. (50% від прожиткового мінімуму). Оскільки на момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу обов`язку утримувати неповнолітню дитину, у зв`язку із зміною цінової політики на одяг та продукти харчування внаслідок війни на території України, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та стягувати на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 27 травня 2025 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 28 травня 2025 року. Ухвалою судді від 28 травня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до такого висновку. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданої позивачем копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17\~вересня 2008 року убачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). За частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12\~серпня 2010 року у справі № 183/2-2399/10 убачається, що 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 440 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Вказаним рішенням шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20\~квітня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 13 січня 2010\~року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Рішенням Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 29\~квітня\~2024\~у справі\~183/3250/23\~позбавлено [PERSON] \~батьківських прав\~відносно дитини\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженця м.\~Новомосковська,\~Дніпропетровської області\~(актовий\~запис №\~617\~від 17.09.2008\~року,\~складений Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Новомосковську Новомосковського\~міськрайонного управління\~юстиції Дніпропетровської\~області).\~Також вищевказаним\~рішенням установлено,\~що 09\~січня 2021\~року Новомосковським\~міськрайонним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~зареєстровано шлюб\~між [PERSON] \~і [PERSON] ,\~актовий запис\~№ 5,\~після реєстрації\~шлюбу [PERSON] \~присвоєне прізвище\~ [PERSON] . Одночасно з цим, установлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст.\~289, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 13-15). Також матеріали справи містять лист В.о. начальника ДУ «Петрівської виправної колонії (№49)» Заремби С., з якого убачається, що [PERSON] звільнений 21 лютого 2025\~року на підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області та убув служити до військової частини ВЧ [NUMBER] (а.с. 23). Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з такого. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З правового аналізу вищезазначених норм убачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 та ст. 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, її гармонійного розвитку. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» убачається, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові КЦС ВС від 31.07.2024 року у справі № 278/2599/23 вказано, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що після визначення судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2019 року розміру аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , сімейний стан та матеріальне становище позивачки змінилися у зв`язку із народженням доньки [PERSON] , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Також позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, перебуває на обліку як безробітна в Державній службі зайнятості, допомоги по безробіттю не отримує. У даній справі правильно встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану. Верховний Суд зазначив, що вищевказані обставини відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява №\~2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989\~року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27\~лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, ураховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у цьому випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, після вступу цього рішення в законну силу, виконавчий лист у справі №\~2-1966/10, який виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» На підставі викладеного,

Outcome: approved