Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

06.10.2023 р. до суду звернулося ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» з позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області про скасування реєстрації права власності та витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки. Позов обґрунтований тим, що ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» має на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015. Державним кадастровим реєстратором було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 3221487000:06:007:0021 замість земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015. З наданих графічних матеріалів у витязі вбачається, що місце розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:007:0021 повністю накладається на місце розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015. Відповідач [PERSON] заздалегідь знаючи про протиправність реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером 3221487000:06:007:0021, все ж таки звернулася до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. Таким чином, [PERSON] незаконно реєструючи за собою право власності земельної ділянки із кадастровим номером 3221487000:06:007:0021, порушила право власності ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015. 02.04.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 02.04.2024 р. до канцелярії суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 08.07.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив представника [PERSON] , адвоката Слободинської В.І., в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 06.03.2025 р. відзив залишено без розгляду. 20.06.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про виступ представника в судових дебатах представника ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» Лахтадира С.Л. 06.10.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про виступ представника в судових дебатах представника [PERSON] , адвоката Слободинської В.І. 06.10.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання від представника ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» Лахтадира С.Л. про розгляд справи за відсутності сторони. В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників, дослідивши матеріали позову, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» уклало договір міни з громадянином України [PERSON] . Відповідно до умов договору міни, [PERSON] передав у власність ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» земельну ділянку площею 0,9027 га, що розташована на території Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221487000:06:006:0015, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 611087, виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів Київської області 02.07.2007 р. на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області №396 від 26.06.2007 р. та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010732600198, в якому зазначено наступний опис меж: від А до Б землі власників частки (паю); від Б до В землі сільської ради; від В до [PERSON] ; від Д до [PERSON] характеристика земельної ділянки рілля. 26.07.2007 р., на підставі договору міни від 04.07.2007 р., ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» отримало Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №948117, виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020732600024, в якому зазначено наступний опис меж: від А до Б землі власників частки (паю); від Б до В землі сільської ради; від В до Г землі загального користування; від Г до Д ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД»; від Д до А ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД». ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД», при використанні електронного сервісу Держгеокадастру за посиланням (https://e.land.gov.ua/) для отримання відомостей з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, електронний сервіс Держгеокадастру повідомив, що такий кадастровий номер земельної ділянки не знайдено. Згідно вимог ч. 6 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується Державним кадастровим реєстратором лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. У зв`язку з тим, що у відомостях Державного земельного кадастру відсутня земельна ділянка з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, вбачається, що Державним кадастровим реєстратором було протиправно скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, у зв`язку з чим остання відсутня в даних державного земельного кадастру. При використанні відкритих даних (https://kadastr.live/) за фактичним місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015 було виявлено земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:007:0021. Тобто, Державним кадастровим реєстратором було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 3221487000:06:007:0021 замість земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015. ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» при зверненні до електронного сервісу Держгеокадастру за посиланням (https://e.land.gov.ua/) щодо отримання відомостей з державного земельного кадастру по земельній ділянці з кадастровим номером 3221487000:06:007:0021, було виявлено, що таку земельну ділянку зареєстровано 21.10.2021 р. відділом в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виконано 05.10.2021 р. інженером-землевпорядником [PERSON] ( [ADDRESS] ) сертифікат №001279 виданий 03.01.2013 р. Відповідно до інформації із відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стало відомо, що 15.11.2021 р. приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Тетяною Леонідівною (Київська обл., Києво-Святошинський р., смт. Чабани, 08162, вул. Машинобудівників, 2-в) проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:007:0021 за [PERSON] ( [ADDRESS] ) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія та номер: КВ №0067974. Виданий 26.05.1997, видавник: Васильківська районна державна адміністрація Київської області, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-1816436742021 виданий 21.10.2021 Державним земельним кадастром. Разом з тим, рішенням № 744-18-VIII від 11.11.2021 року Глевахівської селищної ради, Фастівського району, Київської області відмовлено у передачу у власність [PERSON] земельної ділянки із кадастровим номером 3221487000:06:007:0021, площею 0,9503 га саме у зв`язку із наявністю акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №948117, який посвідчує право власності ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015. Згідно вимог ч. 6 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. В свою чергу, ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначає, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Частина 11 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» також передбачає, що у разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Частиною третьою статті 5 Закону № 3613-VI визначено, що порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Стаття 25 Закону № 3613-VI містить перелік відомостей, які містить поземельна книга, що є документом Державного земельного кадастру. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. До Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї (частини друга, третя, четверта, п`ята Закону № 3613-VI). Згідно пункту 57 Порядку, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку. Скасування державної реєстрації земельної ділянки відбувається відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Пунктом 138 Порядку № 1051 передбачено, що відомості про земельну ділянку та інші об`єкти Державного земельного кадастру у разі виправлення помилки щодо реєстрації земельної ділянки або виправлення помилкового перенесення відомостей про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру та у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки або виправлення помилки щодо інших об`єктів Державного земельного кадастру: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями. Окрім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону №3613-VI Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. У зв`язку з тим, що у відомостях Державного земельного кадастру відсутня земельна ділянка з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, вбачається, що Державним кадастровим реєстратором було внесено відомості (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру, а саме скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, у зв`язку з чим остання відсутня в даних державного земельного кадастру. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Частиною 9 зазначеної статті передбачено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Тобто, Державним кадастровим реєстратором було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 3221487000:06:007:0021. \~ \~ \~ \~У відповідності до частини першої статті 79\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з частинами 1-5 статті 79\~Земельного кодексу\~України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до пункту 1.3 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 р. № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року № 391/17686, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Частиною 1 статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до ч. 14 ст. 186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності. Законом, який визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, є Закон України «Про землеустрій». Згідно ст. 25 вказаного Закону, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним з видів документації з землеустрою є зокрема технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ч.ч. 9-11 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (пункт 1). Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункт 4). Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Згідно з підпунктом 13 пункту 4 Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. В свою чергу, рішенням № 744-18-VIII від 11.11.2021 року Глевахівської селищної ради, Фастівського району, Київської області відмовлено у передачу у власність [PERSON] земельної ділянки із кадастровим номером 3221487000:06:007:0021, площею 0,9503 га саме у зв`язку із наявністю акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №948117, який посвідчує право власності ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, тобто відмовлено [PERSON] було саме з підстав розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Що є прикладом того, як мав поступити відділом в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. У зв`язку з тим. що рішення Державного кадастрового реєстратора щодо формування земельної ділянки із кадастровим номером 3221487000:06:007:0021 є протиправним, відповідно і реєстрація такої земельної ділянки є протиправною, а тому підлягає скасуванню. Згідно із ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла до 01.01.2013 р., право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Водночас, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою до 01.01.2013 посвідчувалось державними актами (частина перша статті 126 ЗК). Пунктом 4.2 Тимчасового порядку ведення Державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України 2 липня 2003 року № 174, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 25 липня 2003 року за № 641/7962 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 7 липня 2012 № 408), державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснювалася шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. Відповідно до пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводилась територіальними органами земельних ресурсів до 1 січня 2013 року. Єдина інформаційна база, яка містить відомості про права на нерухоме майно та їх обтяження (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) було введено в дію 2013 року. До 2013 року реєстрація права власності на майно проводилася в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який зараз є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі у тексті - Державний реєстр прав). Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на землю, зареєстроване до 1 січня 2013 року, залишається дійсними. 26.07.2007 р., на підставі договору міни від 04.07.2007 р., ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» отримало Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,9027 га, що розташована на території Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221487000:06:006:0015, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Серії ЯД №948117, виданого Васильківським районним відділом земельних ресурсів Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020732600024, в якому зазначено наступний опис меж: від А до Б землі власників частки (паю); від Б до В землі сільської ради; від В до Г землі загального користування; від Г до Д ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД»; від Д до А ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД». Таким чином, ТОВ «АГРО-ГРЕЙН-ТРЕЙД» має на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 3221487000:06:006:0015, державна реєстрація якої була проведена у передбаченому законом порядку. За змістом статей 317, 318 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Також, ст. 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, ст. 16 ЦК України встановлює право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений засіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння як на підставі недійсного договору так і при відсутності договору (наприклад за підробним документом при рейдерському захопленні). Правовий аналіз положень ст. 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі. За своєю правовою природою витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація) є ефективним способом захисту свого майнового права, що має речово-правовий характер. Оскільки він застосовується у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Така правова позиція викладена у постановах ВС від 30.08.2019 у справі №914/970/18, ВСУ у справі №6-2161цс16 від 02.11.2016. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 р. в справі № 522/14900/19 вказано, що: «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 р. у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19). Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 р. у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав,документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, скасування документа на підставі якого проведено державну реєстрацію речового права є підставою для скасування запису про державну реєстрацію. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 р. у справі № 923/196/20 (провадження № 12-58гс21) зроблено висновок про те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Подібні правові висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 29 травня 2019 р. у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18), від 01 жовтня 2019 р. у справі № 922/2723/17 (провадження 12-2гс19), від 01 вересня 2020 р. у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20), від 23 листопада 2021 р. у справі № 359/3373/16-ц (провадження 14-2цс21). Відповідно до п. 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 р. у справі № 183/1617/16: однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.ст. 4, 12, 20, 56, 163, 175 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

Outcome: approved