Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~у якому\~з врахуванням\~уточнених позовних\~вимог просить\~ визнати\~недостовірною та\~такою,\~що порушує\~права позивача\~на повагу\~до його\~честі,\~гідності,\~недоторканості та\~ ділової\~репутації інформацію,\~розповсюджену [PERSON] ,\~надану в\~інтерв`ю онлайн-медіа\~« [INFO] »,\~яке розміщене\~на сайті\~даного видання\~за посиланням\~ [INFO] \~а саме\~його цитата:\~«Я знаю\~було зібрано\~тоді більш\~ніж 100\~підписів проти\~його призначення,\~були всі\~тренери проти\~цього призначення.\~Це людина,\~яка не\~має,\~ні освіти,\~ні досвіду\~роботи з\~дітьми,\~як він\~може керувати?,\~і це\~було,\~мабуть,\~не випадкове\~призначення,\~адже тільки\~пішов слух,\~що зараз\~будуть заходити\~кошти від\~платежів солідарності\~ [PERSON] з\~фонду регіонального\~розвитку на\~ремонт стадіону\~і одразу\~ж таке\~скандальне призначення»,\~ а\~також просить\~ зобов`язати\~ [PERSON] \~спростувати поширену\~відносно [PERSON] \~недостовірну інформацію,\~розповсюджену [PERSON] \~в інтерв`ю\~онлайн-медіа\~«Час Чернігівський»,\~яке розміщене\~на сайті\~даного видання\~і посиланням\~ [INFO] \~через ЗМІ,\~а саме\~в цитаті:\~«Я знаю\~було зібрано\~тоді більш\~ніж 100\~підписів проти\~його призначення,\~були всі\~тренери проти\~цього призначення,\~це людина\~яка не\~має,\~ні освіти,\~ні досвіду\~роботи з\~дітьми,\~як він\~може керувати,\~і це\~було,\~мабуть,\~не випадкове\~призначення,\~адже тільки\~пішов слух,\~що зараз\~будуть заходити\~кошти від\~платежів солідарності\~ [PERSON] з\~фонду регіонального\~розвитку на\~ремонт стадіону\~і одразу\~ж таке\~скандальне призначення»\~шляхом надання\~інтерв`ю онлайн-медіа\~« [INFO] »,\~яке спростує\~недостовірну інформацію. Просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації та завдання шкоди діловій репутації в розмірі 1 грн. 00 коп. та судові витрати у сумі 8 000 грн. Вимоги мотивує тим, що з часу призначення позивача на посаду директора комунального позашкільного навчального закладу Спеціалізована дитячо- юнацька школа олімпійського резерву з футболу « Юність» з боку відповідача, який не має жодного відношення до школи, спостерігається зневажливе, упереджене ставлення, яке час від часу супроводжується образами та « викидами» неправдивої інформації у засобах масової інформації та соціальних мережах, письмових зверненнях до Чернігівської обласної військової адміністратції про звільнення позивача з посади наче б то через неправомірне призначення на посаду та неякісне виконання службових обов`язків. Позивач зазначає, що жодне з цих тверджень не знайшло свого підтвердження, наклеп щодо незаконного призначення був спростований постановою про закриття кримінального провадження у справі №12023270340002251 від 23 червня 2023 року за фактом неправомірних дій з боку Управління освіти і науки Чернігівської ОДА при призначенні на посаду директора школи Прокоповича Г.В. кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. У подальшому 27 травня 2023 року відповідач дав інтрев`ю онлайн-медіа « [INFO] », яке було розміщене на сайті видання за посиланням: [INFO] , який вийшов під назвою: « [INFO] ?» Вважає, що поширенням такої інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, завдав шкоди його немайновим інтересам, порушивши гідність, честь та ділову репутацію, тому просить визнати таку інформацію недостовірною та спростувати її. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2024 року справу передано для розгляду за підсудністю Чернігівському районному суду Чернігівської області. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року прийнято справу до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 11 червня 2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Черненком Г.І. подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог за пезпідставністю. Зазначає, що з боку відповідача не було жодних посягань на порушення честі, гідності та ділової репутації позивача, контекст поширеної інформації є не фактичним твердженням, а оціночним судженням та відображає суб`єктивні думки [PERSON] , засновані на особистому сприйнятті ним певних подій та їх власній оцінці. А враховуючи, що посада [PERSON] належить до числа публічних, то межа критики щодо нього є дещо вища, чим до звичайних людей. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Лук`янець Д.М. позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у заяві, та просили їх задовольнити. Позивач зазначив, що є директором спеціалізованої дитячо- юнацької спортивної школи «Юність», на час призначення на цю посаду мав вищу юридичну освіту, вищої освіти за спеціальністю «фізична культура і спорт» не мав, стажу роботи за фахом на момент призначення не мав, але мав практичний досвід та мав необхідний стаж державної служби. Зазначив, що поширення недостовірної інформації відповідачем порушує його немайнові права, честь, гідність та ділову репутацію, створює негативну соціальну оцінку його, як публічної особи. Зазначені дії відповідача спричинили йому, і моральну шкоду, яку він формально просить відшкодувати з відповідача у розмірі 1 грн. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Черненок Г.І. позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Позивач є публічною особою, межа допустимої критики відносно нього вище чим у пересічної особи. Відповідач зазначив, що у дитячій спортивній школі дійсно був збір підписів тренерів та батьків, зібрано було більше 100 підписів проти призначення позивача на посаду директора, відповідач особисто був присутнім на цих зборах. Сюжет, який просить спростувати позивач, розповсюдив онлайн- медіа « Час чернігівський» на своєму сайті, відповідач лише надавав інтерв`ю, де висловив свою суб`єктивну думку. Загалом він знав, зі слів інших, що позивач не має необхідного спеціального стажу для призначення на посаду директора дитячої спортивної школи, а також не мав спеціальної освіти, позивач цього не спростував у судовому засіданні. Крім того, з переглянутого судом відеоматеріалу під назвою « [INFO] »: чому змінилось керівництво рідної ДЮСШ [PERSON] за 2018 рік на Ютубканалі в передачі Про футбол, вбачається, що і раніше піднімались питання щодо платежів солідарності [PERSON] з фонду регіонального розвитку, однак позивач не ставить питання про їх спростування. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є директором спеціалізованої дитячо- юнацької спортивної школи «Юність», на час призначення на цю посаду мав вищу юридичну освіту, вищої освіти за спеціальністю «фізична культура і спорт» не мав, диплом за цією спеціальністю зі ступенем магістр отримав 31 січня 2024 року, стажу роботи за фахом на момент призначення на посаду не мав, але мав досвід практичної діяльності. ( а.с. 9-22, 128-130). З часу призначення позивача на посаду директора спеціалізованої дитячо- юнацької спортивної школи «Юність» відповідач неодноразово звертався з письмовими заявами до Чернігівської ОВА з пропозиціями звільнити [PERSON] з посади та провести прозорий конкурс на цю посаду.( а.с. 9-16) За висновком комісії, створеної наказом Управління освіти і науки Чернігівської ОДА від 25 травня 2023 року, матеріали перевірки передано до правоохоронних органів та проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № №12023270340002251 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. Постановою слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Малик І.В. від 31 січня 2023 року закрито кримінальне провадження №12023270340002251 від 23 червня 2023 року за фактом можливих неправомірних дій з боку Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації при призначенні на посаду директора КПНЗ СДЮШ "Юність", який не відповідав кваліфікаційним вимогам на час призначення - за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. З постанови вбачається, що слідчий керувався п.11 Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 1 професій працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності, затверджених наказом Мінпраці та соцполітики від 29 грудня 2004 року № 336, згідно якого особи, які не мають відповідної освіти або стажу роботи, установлених кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та успішно виконують у повному обсязі покладені на них завдання та обов`язки, можуть бути, як вийняток, залишені на займаній посаді або призначені на відповідні посади за рекомендацією атестаційних комісій, якщо інше не передбачено актами, які мають вищу юридичну силу.(а.с. 19). З роздруківки скріншоту веб-сайту онлайн-медіа «Час Чернігівський» та переглянутого судом відеозапису репортажу з цього сайту вбачається, що на сайті даного видання 27 травня 2023 року за посиланням https://cntime.cn.ua/skandal-u-chemidvskomu-futboli-dityachoyu-shkolo-article/викладено відеоматеріал з назвою «Скандал у чернігівському футболі: дитячою школою «Юність» керує людина без спортивної освіти?», де, крім іншого, міститься також і інтерв`ю представника ультрас ФК « Десна» Дмитра Дорошко: «Я знаю було зібрано тоді більш ніж 100 підписів проти його призначення. Були всі тренери проти цього призначення. Це людина, яка не має, ні освіти, ні досвіду роботи з дітьми - як він може керувати? І це було, мабуть, не випадкове призначення, адже тільки пішов слух, що зараз будуть заходити кошти від платежів солідарності [PERSON] , з Фонду регіонального розвитку на ремонт стадіону - і одразу таке скандальне призначення». (а.с. 32-33) Зазначена інформація поширена серед невизначеного кола осіб, адже сайт [INFO] знаходиться у відкритому доступі. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе та членів своєї сім`ї та права вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної збором, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації. Конституцією України, а саме ст.34 кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьблять її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності, честі та недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Таким чином, позов про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації вправі пред`явити фізична особа відносно якої поширена недостовірна інформації, що порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Згідно з частиною першою статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада\~2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зазначено, що: «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.\~Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Відповідно до частини одинадцятої статті 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власники вебсайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних вебсайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника вебсайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на вебсайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника вебсайту, передбачену пунктом «в» цієї частини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 742/1159/18 (провадження № 61-48133св18) зазначено:«Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.\~ У випадку\~коли інформація\~була поширена\~у засобі\~масової інформації\~з посиланням\~на особу,\~яка є\~джерелом цієї\~інформації,\~ця особа\~також є\~належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 742/286/17 (провадження № 61-14303св19) вказано, що: «відповідачами у справі про захист честі, гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.\~У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації. Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа № 439/1469/15-ц, провадження № 61-5189св18), у Ураховуючи наведене\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~цьому випадку\~інформація була\~поширена у\~засобі масової\~інформації з\~посиланням на\~особу,\~яка є\~джерелом цієї\~інформації,\~ [PERSON] ,\~отже належними\~відповідачами у\~справі мають\~бути автор\~матеріалу,\~ власник\~веб-сайта\~інформаційного матеріалу\~та особа,\~яка є\~джерелом цієї\~інформації,\~тобто відповідач\~у справі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 707/2462/17 (провадження № 61-252св23) зазначено, що:\~«у разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.\~Якщо\~позивач не\~заявляє клопотання\~про заміну\~неналежного відповідача\~(або\~залучення інших\~співвідповідачів в\~окремих справах\~згідно зі\~специфікою спірних\~правовідносин),\~суд повинен\~відмовляти у\~задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи». \~ \~ \~ \~Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення\~по суті\~заявлених вимог\~щодо належного\~відповідача. Тобто,\~визначення відповідачів,\~предмета та\~підстав спору\~є правом\~позивача.\~Натомість,\~встановлення належності\~відповідачів й\~обґрунтованості позову\~ обов`язком\~суду,\~який виконується\~під час\~розгляду справи,\~а не\~на стадії\~відкриття провадження. При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved