Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся із позовом до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року матеріали позовної заяви були направленні за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. 16 квітня 2025 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] надійшли до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, вищевказаний позов було розподілено до провадження судді Бойка О.М. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4292235, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 10650 грн. 00 коп., строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,90% на день. 24 січня 2022 було укладено договір №24-01/2022 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4292235. У свою чергу, 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4292235. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4292235. Заборгованість відповідача становить 35129,53 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10650,09 грн., відсотками на дату відступлення права вимоги 24282,00 грн., інфляційні збитки 170,40 грн., 3% річних 27,13 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач [PERSON] надав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Новокодацького районного суду м. Дніпра, оскільки він стверджує, що проживає за адресою [ADDRESS] . Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив суд проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, згідно з вимогами ст.ст. 274-279 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю до Новокодацького районного суду м. Дніпра, оскільки він стверджує, що проживає за адресою [ADDRESS] , то суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне. Згідно відповіді №1594836 від 23.07.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] , що відноситься до Кіровського району м. Макіївка. Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальна підсудність справ, підсудних Кіровському районному суду міста Макіївки була змінена та визначена за Краматорським міським судом Донецької області. Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 25.07.2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності\~ судових справ Краматорського міського суду Донецької області» з 07.08.2023р. змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Дніпропетровський районний суду Дніпропетровської області 25 квітня 2025 року після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX від 26 лютого 2025 року був перейменований у Дніпровський районний суд Дніпропетровської області. Згідно відповіді Державної міграційної служби №6.2-9216/6-25 від 24.07.2025 року місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Згідно відповіді №1897808 від 16.10.2025 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери довідки ВПО, щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , відсутні. [PERSON] не надав до свого клопотання жодних доказів на підтвердження того, що він проживає у м. Дніпрі. Зокрема, слід зауважити, що цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості надійшла до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Новокодацького районного суду м. Дніпра (до перейменування Ленінського районного суду м. Дніпропетровська). Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання [PERSON] , щодо передачі справи за підсудністю до Новокодацького районного суду м. Дніпра. Щодо заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що 10 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4292235, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 10650 грн. 00 коп., строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,90% на день. 24 січня 2022 було укладено договір №24-01/2022 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4292235. У свою чергу, 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4292235. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4292235. Заборгованість відповідача становить 35129,53 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10650,09 грн., відсотками на дату відступлення права вимоги 24282,00 грн., інфляційні збитки 170,40 грн., 3% річних 27,13 грн. Окремо слід зауважити щодо пролонгації договору. За змістом частин 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (статті 525-527 ЦК України). Згідно з частинами 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 625, 629 ЦК України). Укладаючи кредитний договір №4292235 від 10 червня 2021 року сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Сторони погодили суму кредиту в розмірі 10650 грн. (пункт 1.3), строк кредиту 30 днів (пункт 1.4), стандартну процентну ставку 1,90% в день (пункт 1.5.1 договору), порядок автопролонгації договору (пункт 4.3 договору). Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (пункт 4.3.1 договору). Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 договору; споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору (пункт 4.3.2 договору). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту (09 липня 2021) не виконав, а строк дії договору на підставі його положень було продовжено на додаткові 90 днів, після первісних 30 днів, отже термін нарахування відсотків за договором 120 днів. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Приписами ч.1\~ст.625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконував, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 2 000 грн. 00 коп. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Outcome: partial