Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛТ КРЕДИТ"звернулось в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №4495 від 01.02.2024 року в розмірі 50625 грн.В обґрунтування позову посилалось на те, що 01.02.2024р. між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №4495, відповідно до якого позичальнику надало кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та станом на 31.01.2025р. виникла заборгованість за договором в розмірі 50625 грн, з яких: 5000 грн - кредит; 45625 грн - проценти. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд вирішує розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом установлено, що 01.02.2024р. між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір №4495, відповідно до якого відповідачу надається кредит у розмірі 5000 грн на строк 365 днів, процентна ставка 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» 01.02.2024р. перерахувало відповідачу грошові кошти згідно з кредитним договором в сумі 5000 грн на банківську карту № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та станом на 31.01.2025р. виникла заборгованість за договором в розмірі 50625 грн, з яких: 5000 грн - кредит; 45625 грн - проценти. Зазначені обставини підтверджуються: копією паспорта споживчого кредиту, копією кредитного договору №4495; копією довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 18.06.2025р., листом АТ «ТАСКОМБАНК» від 28.07.2025р. та випискою по рахунку про перерахування 5000 грн на банківську карту відповідача; розрахунком заборгованості за договором. Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, необхідно задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 50625 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 10000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану йому адвокатом Руденком К.В. Так, відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання юридичних послуг від 16.09.2024р.; копію акта приймання-передачі наданих послуг №5 від 03.03.2025р. та копію витягу з реєстру №1 до цього акта. Оскільки позовні вимоги задоволені, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Outcome: approved