Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1256-3424, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн., строк кредитування складає 300 днів; базовий період - 21 день; знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. Також Додатковою угодою № 1 від 17.08.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1256-3424 від 16.08.2023 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до Додаткової угоди № 1. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 17.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 34607,50 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 3500,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 31107,50 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме, часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими процентами у сумі 17 107,50 грн за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 17500,00 грн. Ураховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 3500,00 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 14000,00 грн, що разом становить 17500,00 грн, а також стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01.08.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 06.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Борзова Я.Е. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. Серед іншого, зазначив, що позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст.41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. При цьому, долучені позивачем лист АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та Довідка про перерахування суми кредиту, не вказаний повний номер банківської картки, окрім скороченого номеру банківської кратки, ID платежу, каналу перерахування, дати видачі, суми та номеру договору, не вказується отримувач та/або власник карти, що унеможливлює встановити приналежність банківської картки саме відповідачу. Отже, не можливо встановити перерахування коштів позивача саме відповідачу. Щодо вимог про стягнення процентів, зазначається, що за умовами споживчого кредиту, фіксована процентна ставка є 2,5%, а в разі невиконання умов договору - 3%. Тобто за умовами договору передбачено збільшення процентної ставки по кредиту за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відтак, збільшена процентна ставка в 3% за кредитним договором є мірою відповідальності за його невиконання або неналежне виконання. Таким чином, позивачем нарахована підвищена процентна ставка (інший платіж) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за кредитним договором, така вимога не підлягає задоволенню на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 06.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Борзова Я.Е. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з підстав наведених у клопотанні. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2025 клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Борзова Я.Е. про перехід до загального позовного провадження розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості залишено без задоволення. Учасники судового процесу у засідання суду не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися. При цьому, до позовної заяви долучено клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, у якій просив суд розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 16.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Борзова Я.Е. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами (ст. 2 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає її розгляду. Разом з цим, суд вважає, що заявлене клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи є необгрунтованим, оскільки не містить в собі доводів наявності поважних причин неявки у судове засідання. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідач та його представник були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить клопотання представника відповідача про його відкладення, беручи до уваги те, що представником відповідача був поданий до суду відзив на позов, у якому були висловлені доводи в обгрунтування своїх заперечень проти позову, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів з урахуванням позицій сторін, викладених у заявах по суті. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1256-3424 продукту «CreditKasa», відповідно до умов якого кредитодавець відкриває для позичальника кредиту лінію шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кедитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до п. п. 3.2, 3.4 договору, для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на веб-сайті Кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту Кредитодавця та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. За результатами розгляду наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі але не обмежуючись проводить автентифікацію банківської платіжної картки та/або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать особисто йому, для можливості належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за цим Договором. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, - в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А2107, для підписання Кредитного договору № 1256-3424 від 16.08.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2 500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період - 21 день; пільгова % ставка 2,50% в день; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Право користування Кредитом за Пільговою процентною ставкою протягом першого Базового періоду надається Позичальнику, якщо про це вказано в п. 10.1 Договору за умови, що Позичальник у повному обсязі сплачує проценти за користування Кредитом, нараховані за Пільговою процентною ставкою не пізніше останнього дня першого Базового періоду. У разі несплати Позичальником у повному обсязі нарахованих за Пільговою процентною ставкою відсотків за користування Кредитом не пізніше останнього дня першого Базового періоду, нарахування процентів за користування Кредитом за перший Базовий період здійснюється за Стандартною процентною ставкою (за виключенням періоду нарахування відсотків за Промо-ставкою, якщо Позичальнику було надано право протягом певного періоду сплачувати проценти за користування Кредитом за Промо-ставкою, оскільки нарахування відсотків за Промо-ставкою здійснюється незалежно від того, чи своєчасно і чи у повному обсязі Позичальник виконав зобов`язання з оплати відсотків, нарахованих за Промо-ставкою). Надалі нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за Стандартною процентною ставкою до моменту повного погашення Позичальником заборгованості зі сплати процентів. З моменту повного погашення Позичальником заборгованості зі сплати процентів подальше нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Зниженою процентною ставкою (п. 10.2 договору). Відповідно до п. 4.6 договору, Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту. Пунктом 4.7 договору передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у цьому Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Промо- ставкою та/або Пільговою, та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає 25000,00 грн та включає в себе суму Кредиту та проценти за користування Кредитом. (п. 4.14 договору). Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1256-3424 (Графік платежів за Договором), загальна вартість кредиту становить 25000,00 грн, з яких: 2500,00 грн . - сума кредиту, 22500,00 грн. - проценти за користування кредитом. Крім того, сторони підписали Додаткову угоду від 17.08.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1256-3424, за якою кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у сумі 1000,00 грн, кількість днів користування Кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 299 календарних днів. Згідно з Додатком до Додаткової угоди від 17.08.2023, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1256-9449 (Графік платежів за Договором), сторони погодили, що загальна вартість кредиту становить 34970,00 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума кредиту, 31470,00 грн. - проценти за користування кредитом. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе договірні зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткової угоди. Даний факт стверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1256-9449 від 16.08.2023 на загальну суму 3500,00 грн відповідачу та довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на платіжну карту, зазначену відповідачем у договорі та додатковій угоді. Однак, всупереч умов договору та додаткової угоди позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості станом на 17.06.2025 становить 34607,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом у сумі 3500,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 31107,50 грн. Разом з тим, позивач прийняв рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 17 107,50 гривень за умови погашення ним решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 55000,00 грн, а тому позивач просить стягнути з позичальника лише заборгованість у розмірі 17 500,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 3500,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 14000,00 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Судом також встановлено, що вищевказаний договір та додаткову угоду укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та їх було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором і зазначенням у договорі персональних даних відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора (постанова Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 671/1832/20, провадження № 61-232св23). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). З наданих доказів вбачається, що під час укладення вищевказаного договору та додаткової угоди сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору та додаткової угоди за допомогою електронного підпису. Отже, укладений договір та додаткова угода є обов`язковими до виконання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором та додатковою угодою, як і презумпція правомірності їх не спростована. Стосовно тверджень сторони відповідача про недоведеність факту перерахування кредитних коштів на рахунок, який належить відповідачу, суд вважає необхідним зазначити, що перерахунок коштів третій особі не може розцінюватись судом як доказ не укладення та/або не підписання вказаного договору. Дана обставина пов`язана з виконанням такого договору, що також узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в Постанові від 31.01.2024 по справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23). Матеріалами справи підтверджується, 16.08.2023 та 17.08.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило переказ грошових коштів на загальну суму 3500,00 грн. на банківську карту [NUMBER] , реквізити якої вказані позичальником при укладенні договору та додаткової угоди (п. 12 договору та додаткової угоди). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідач не звертався з позовом щодо визнання правочинів, а саме, вищезазначеного договору та додаткової угоди недійсними чи встановлення факту їх неукладеності, будь-які рішення з приводу цього матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод усіх істотних умов такого договору. У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 (провадження №61-18730св20) за позовом про стягнення коштів зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за вищевказаним договором та додатковою угодою, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором та додатковою угодою, кошти в повному обсязі не повернув. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано). Перевіривши здійснені позивачем нарахування процентів за користування кредитом, у межах заявлених вимог, судом було встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось з урахуванням положень договору та додаткової угоди та вимог чинного законодавства. Оскільки відповідач у порушення умов договору та додаткової угоди, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договорі та додатковій угоді порядку та в строки, то у нього утворилася заборгованість перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Матеріали справи не містять, та відповідачем не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. Заперечення відповідача щодо заявлених позивачем вимог, спростовуються вищевикладеним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 17500,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved