Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

15.08.2025 заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просив встановити належність йому трудової книжки Серії [NUMBER] , на його ім`я, дата заповнення 23.04.1965, виданої Новоград-Волинською міжгосподарською будівельною організацією МБО. В обґрунтування вимог заяви вказав те, що під час оформлення пенсії за віком, виявлено, що у трудовій книжці на його ім`я Серії [NUMBER] помилково зазначено дату заповнення її, а саме [INFO] , яка є датою його народження. Дана обставина, на переконання ГУ ПФУ в Житомирській області, є перешкодою для зарахування йому частини трудового стажу. Тому, з метою захисту своїх прав, він подав до суду дану заяву. 20.08.2025 відкрито окреме провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні заявник вимоги підтримав, які просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заперечень проти заяви не вказав. З`ясувавши обставини, на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , якому присвоєно РНОКПП [NUMBER] . Згідно змісту трудової книжки Серії [NUMBER] , яка видана на ім`я [PERSON] , [INFO] ( рос. мовою), на титульній сторінці помилково зазначено дату заповнення 23.04.1965 року, яка збігається з датою народження заявника. Із відповіді ГУ ПФУ в Житомирській області від 24.04.2025 вбачається, що заявнику не зараховано трудовий стаж, зокрема, періоди роботи згідно записів у трудовій книжці Серії [NUMBER] , яка видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , оскільки не вдалося встановити факт належності даного документу заявнику у справі, та як на титульному аркуші останньої дата заповнення останньої збігається із датою його народження. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для отримання пенсії за віком у розмірі, відповідно до трудового стажу, частина якого не зарахована, у зв`язку із помилкою заповнення відповідальною особою трудової книжки, що не залежало від заявника. При цьому усі інші необхідні атрибути, а саме інформація на підставі чого робилися записи у трудовій книжці, дати звільнення та працевлаштування, підписи керівництва, печатки, у трудовій книжці наявні. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За встановлених обставин заявник не може нести відповідальність за недоліки при заповнення титульної сторінки трудової книжки, оскільки трудова книжка заповнялася відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. У зв`язку із зазначеним, на думку суду, наявні всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви, що підтверджують обставини, на які посилається заявник. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці та належне її оформлення, та при цьому не може бути підставою для виключення певних періодів її роботи з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації установи не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань перерахунку пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що факт належності заявнику трудової книжки Серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено дату заповнення 23.04.1965, яка видана Новоград-Волинською міжгосподарською будівельною організацією МБО, підтверджено наявними в справі доказами, а тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved