Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду, через свого представника адвоката Петришину І.А., з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), в якому просила: Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом , після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на: ?? - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, (з загальною площею ??63.5 кв.м та житловою 40.7 кв.м.), місцезнаходження: [ADDRESS] ; -?земельну ділянка площею 0.2500 га в межах згідно планом, кадастровий номер земельної ділянки - 0522284000:01:001:1038, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] ; -земельна ділянку площею 0.2400 га в межах згідно планом, кадастровий номер земельної ділянки - 0522284000:01:002:0790, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Нова Прилука Вінницького району Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що [INFO] помер [PERSON] . Померлий на ім?я позивача залишив заповіт. Відповідно після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, та за заявою позивача приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу №83/2017. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також відповідно земельні ділянки, які рахувалися для обслуговування даного домоволодіння, які наразі мають кадастрові номера: 0522284000:01:002:0790 площею 0.25 га, та 0522284000:01:001:1038 площею 0.24 га. Однак, 24 квітня 2025 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі на ім?я позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок, зважаючи на те, що житловий будинок відноситься до категорії майна колгоспного двору, яке належать його членам на праві сумісної власності, і відповідно відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй письмовій заяві позов визнав та просив про розгляд справи без його участі. Ухвалою суду від 19.09.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, але у своїй заяві просили розглянути справу без їх участі та свої позовні вимоги підтримують і просять задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в\~ст. 1216 -1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1\~ст.1222 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.\~\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Разом з тим, згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.\~\~Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч.ч. 1 та 3\~ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що згідно свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння, видане 17 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Новоприлуцької сільської ради на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради №131 від травня 1985 року та рішення виконавчого комітету Новоприлуцької сільської ради народних депутатів №21 від 15 червня 1989 року. У вказаному свідоцтві зазначено, що жилий будинок [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , а також на земельні ділянки 0522284000:01:002:0790 площею 0.25 га, та 0522284000:01:001:1038 площею 0.24 га., які належали йому відповідно рішення Новоприлуцької сільської Ради народних депутатів Вінницької області від 02.05.1994 12 сесія 21 скликання, де було вирішено передати безплатно у приватну власність земельні ділянки для ведення підсобних господарств, громадянам села: [PERSON] , 0, 49 га., Леніна 52. За життя [PERSON] заповів позивачу, яка доводилася йому рідною дочкою (свідоцтво про народження [NUMBER] ), 14.09.2009 все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, а після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельні ділянки. Разом з тим, позивач протягом шести місяців з дня смерті батька звернулася до нотаріуса з метою оформлення її спадщини. Однак, позивач позбавлений можливості оформити спадщину на вищевказаний житловий будинок через відмову нотаріуса, пов`язану з тим, що він належав колгоспному двору. Як визначено в п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог\~ст. 392 ЦК України\~власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст.\~15\~та ст.\~392 ЦК України\~потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови ВСУ, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Суд встановив, що станом на 17.10.1989 житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, єдиним членом якого був батько позивача [PERSON] . Таким чином, суд встановив, що позивач прийняв спадщину свого батька [PERSON] до складу якої увійшов належний йому вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка, відповідно до приписів ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~і на який він має право в силу вимог з ч. 1\~ст. 1223 ЦК України. Інших осіб, які б прийняли спадщину [PERSON] чи в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Разом з тим, відповідачем визнано пред`явлену до нього позовну вимогу під час судового розгляду і суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, (з загальною площею ??63.5 кв.м та житловою 40.7 кв.м.), місцезнаходження: [ADDRESS] ; ?земельну ділянка площею 0.2500 га в межах згідно планом, кадастровий номер земельної ділянки - 0522284000:01:001:1038, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0.2400 га в межах згідно планом, кадастровий номер земельної ділянки - 0522284000:01:002:0790, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Нова Прилука Вінницького району Вінницької області , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] батька [PERSON] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved