Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що в жовтні 2012 року між ними, [PERSON] та [PERSON] було досягнуто угоди на продаж квартири за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2012 року вони уклали договір купівлі-продажу, в простій письмовій формі. На підтвердження наміру придбати нерухоме маймо, позивач в день підписання договору купівлі- продажу передала продавцю грошові кошти у розмірі 23000 (двадцять три тисячі) доларів США за квартиру адреса якої: [ADDRESS] , загальною площею 62,3 кв.м., житловою 45,1 кв.м. Своєю розпискою продавець [PERSON] підтвердила, що отримала грошові кошти у повному обсязі і претензій до позивача не має. Таким чином, вважає, що фактично 30.10.2012 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, продавець, [PERSON] зобов`язалась до 30 листопада 2012 року підготувати відповідні оригінали документів на квартиру, які є необхідними для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна. 30 листопада 2012 року, позивач домовилась з продавцем [PERSON] про зустріч в нотаріальній конторі для посвідчення договору купівлі-продажу, однак вона до нотаріальної контори не з`явилась, і на подальші вимоги та на телефонні дзвінки позивача не реагує. Вищевказаною квартирою за адресою: [ADDRESS] , позивач користується та розпоряджається з 30.10.2012 року по теперішній час, але зареєструвати її на себе не має можливості. В зв`язку з чим просить суд, визнати за [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області, 17.10.1997 р., адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,3 кв.м., житловою 45,1 кв.м. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст.\~223\~ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 05.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м.. Відповідно до технічного паспорту встановлено, квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , складається з трьох кімнат, загальна площа 62,3 кв.м., жила площа 45,1 кв.м.. Відповідно до розписки підписаної [PERSON] від 30.10.2012 року встановлено, що [PERSON] підтверджує, що вона 30.10.2012 року отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 207 000 грн, що становить 23 000 доларів США, як оплату за квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та засвідчує перехід прав власності до [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати право власності.

Outcome: approved