Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

До Збаразького районного суду звернувся [PERSON] із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 23.09.2021, до [PERSON] , [PERSON] , ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позивач просить: Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 200000 грн та матеріальну шкоду в розмірі 14233 грн 60 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24.09.2018 йому завдано моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті, що полягають у завданні тяжких тілесних ушкоджень, численних обмеженнях фізичної діяльності, в душевних стражданнях, у зв`язку з усвідомленням себе потерпілим від вчинення щодо нього протиправних дій з боку водіїв, негативних переживаннях та спогадах, насторозі, тривозі, емоційній та тілесній реакції, важкості виконання повсякденних обов`язків, фіксованості уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживаннях фізичних незручностей, тимчасовій відірваності та активного соціального життя та інших негативних наслідках. Позивач витратив значні кошти на лікування, діагностичні обстеження, проїзд до місця лікування, а тому вважає обґрунтованими позивні вимоги про стягнення з відповідачів в його користь 14223 грн 60 коп матеріальної шкоди та 200000 гривень моральної шкоди, оскільки тілесні ушкодження він отримав в результаті наїзду, який відбувся транспортним засобом під керуванням [PERSON] та подальший його переїзд транспортним засобом під керуванням [PERSON] , який на час скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за заподіяну позивачу шкоду (т.1, а.с.1-8, 158-168). Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/1614/21. 05 листопада 2021 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т.1, а.с.37-38). 25 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Фільварочної О.Б. надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування моральної та майнової шкоди завданої внаслідок ДТП, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення солідарно із [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» 200000 грн моральної та 14233 грн 60 коп майнової шкоди, мотивуючи це тим, що позивач як велосипедист, який є учасником дорожнього руху, згідно п.11.14 Правил дорожнього руху, переїжджав проїзну частину дороги з порушенням п.6.5 Правил дорожнього руху, перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорозі із двома смугами руху в обох напрямках, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями позивач створив небезпеку для руху [PERSON] .. Відтак вказує, що груба необережність порушення потерпілим правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із спричиненням йому шкоди, є обставиною, що має істотне значення та підлягає урахуванню судом при вирішенні даної справи, так само як відсутність у відповідача технічної можливості уникнути наїзду є наслідком створення позивачем відповідачу небезпеки для руху (т.1 а.с.47-57). 29 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» генерального директора Сачика П.Л. надійшла заява про відвід судді, з тих підстав, що на думку заявника суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, при наявності ряду підстав для залишення даного позову без руху, таке особливе відношення на думку заявника свідчить про упередженість судді щодо відповідача та щодо обставин справи, а також з метою виключення всіх обставин, які можуть в подальшому викликати сумнів в об`єктивності судді при розгляді даної справи, оскільки Олещук Б.Т., як слідчий суддя, брав участь у кримінальному провадженні, що стосується даної цивільної справи (т.1, а.с.63-91). 01 грудня 2021 року на адресу суду від представника «АТ «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюка С.Л. надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що «АТ «ПРОСТО-страхування» визнає позовні вимоги в частині матеріальної шкоди в розмірі 7116,80 грн, витрати на лікування, моральної шкоди в розмірі 355,84 грн, та готове їх відшкодовувати позивачу, при подачі відповідної заяви, виконанні останнім вимог ст.35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також зазначає, що співробітники «АТ «ПРОСТО-страхування» не є учасниками ДТП не є завдавачем шкоди позивачу, а тому несе свою відповідальність виключно відповідно до договору страхування на відміну від інших відповідачів по справі, тому посилання позивача на солідарну відповідальність відповідача «АТ «ПРОСТО-страхування», перед останніми є хибним, безпідставними та не відповідають обставинам справи (т.1 а.с.94-97). 01 грудня 2021 року ухвалою судді Збаразького районного суду Тернопільської області Олещука Б.Т. визнано відвід, заявлений відповідачем ПАТ «Птахофабрика», судді Збаразького районного суду Олещуку Б.Т. необґрунтованим та передано для розгляду іншому судді Збаразького районного суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України, заяву ПАТ «Птахофабрика Тернопільська про відвід судді Збаразького районного суду Олещука Б.Т. від розгляду цивільної справи провадження №598/1614/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП (т.1, а.с.100-101). 02 грудня 2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення солідарно із [PERSON] , [PERSON] , ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» 200000 грн моральної та 14233 грн 60 коп майнової шкоди, мотивуючи це тим, що на момент ДТП він перебував у трудових відносинах із АТ «Птахофабрика Тернопільська», працюючи на посаді водія, та керував автопоїздом у складі сідлового тягача DAF із реєстраційним номером [NUMBER] напівпричепом MEGA MNW із реєстраційним номером [NUMBER] . Вказане підтверджується наказами №65/1 від 25.06.2015, №72к від 16.07.2013, довідкою №91 від 16.11.2021, а тому він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки відповідно до законодавства не несе цивільно-правової відповідальності за спричинену позивачу шкоду ні в солідарному, ні в субсидіарному порядку (т.1 а.с.103-116). 03 грудня 2021 року ухвалою Збаразького районного суду відмовлено у задоволені заяви представника відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» Сачика П.Л. про відвід судді збаразького районного суду Тернопільської області Олещука Б.Т. від розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП (т.1, а.с.117). 03 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» надійшла заява із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якій просить справу №598/1614/21 розглядати за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (т.1 118-119). 03 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» надійшло клопотання про витребування доказів судом, в якому просить витребувати з відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції матеріали кримінального провадження №12018210090000252 (т.1 а.с.120-121). 03 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» надійшов відзив на позов [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП яке трапилось 24.09.2018, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн та матеріальної шкоди в розмірі 14233,60 грн, мотивуючи тим, що матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням мають компенсувати страхові компанії, з якими були укладені відповідні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а моральна шкода має бути значно зменшена, оскільки позивач свідомо та грубо порушив Правила дорожнього руху, керував транспортним засобом (велосипедом) у стані алкогольного сп`яніння та повним нехтуванням Правил дорожнього руху щодо вимог до велосипедистів, початку руху та зміна його напрямку та розташування транспортних засобів на дорозі, вважає, що позивач допустив грубу необережність (т.1 а.с.122-153). 21 січня 2022 року ухвалою Збаразького районного суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, залишено без руху і позивачу надано строк десять днів з дня отримання ними даної ухвали суду, для виправлення недоліків, які позивачем виправлені 28.01.2022 (т.1 а.с.154-168). 11 квітня 2022 року ухвалою Збаразького районного суду перейдено до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження і призначено підготовче засідання справи (т.1 а.с.169-171). 25 серпня 2022 року у підготовчому судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» адвокат Галинський М.В. звернувся до суду із клопотанням про залишення даної позовної заяви без руху з тих підстав, що вісім з одинадцяти аркушів копій фіскальних чеків та інших документів, які у позові зазначені під додатком №3 «підтверджуючі документи щодо витрат на лікування», що були направленні судом ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» не є читабельні, тобто не відповідають копіям, які знаходяться в матеріалах провадження. Крім того, ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» отримало частину копій, які не засвідченні у встановленому порядку, а саме: копії сторінок паспорта та картки фізичної особи платника податків [PERSON] , копії постанови про закриття кримінального провадження. Вищезазначене виявлено після ознайомлення представником ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» з матеріалами даної справи, що призвело до формування помилкової правової позиції стосовно недостатності доказів понесених позивачем витрат, що в свою чергу порушує баланс (рівність) сторін, вводить відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» в оману щодо доказів, які наявні в суду, обмежує право на захист та справедливий суд. А тому просить суд зобов`язати позивача надати суду для ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» читабельні і належним чином засвідчені копії вказаних документів (т.2 а.с.18-27). 09 вересня 2022 року ухвалою Збаразького районного суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» адвоката Галинського Михайла Володимировича про залишення без руху після відкриття провадження позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика Тернопільська», Акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та зобов`язання позивача [PERSON] надати суду для ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» читабельні і належним чином засвідчені копії документів (т.2 а.с.32-33). 25 квітня 2023 року під час судового засідання представником відповідача адвокатом Фільварочна О.Б. подане клопотання про приєднання до матеріалів даної справи інформаційну довідку №330154864 від 25.04.2023 на підтвердження майнового стану відповідача, поновивши строк на її подання з підстав відсутності останньої через недоступність сервісу для її формування через введення воєнного стану на всій території України (т.2 а.с.62-68). 06 квітня 2024 року проведено підготовче судове засідання, встановлено порядок дослідження доказів та призначено справу до розгляду по суті (т.2 а.с.96-97). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на ті ж обставини, та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Фільварочна О.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись зокрема на те, що поведінка відповідача [PERSON] не була неправомірною, а тому обов`язок відшкодувати шкоду позивачу відсутній. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак від останнього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності. Від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись зокрема на те, що на момент ДТП він перебував у трудових відносинах із АТ «Птахофабрика Тернопільська», працюючи на посаді водія, та керував автопоїздом у складі сідлового тягача DAF із реєстраційним номером [NUMBER] напівпричепом MEGA MNW із реєстраційним номером [NUMBER] , а тому він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки відповідно до законодавства не несе цивільно-правової відповідальності за спричинену позивачу шкоду ні в солідарному, ні в субсидіарному порядку (т.1 а.с.103-116). Представник відповідача ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» Галинський М.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись зокрема на наявність обставин непереборної сили, непрямий умисел позивача у даній дорожньо-транспортній пригоді, а також не залучення позивачем страхової компанії, в якій застраховано автомобіль під керуванням відповідача [PERSON] .. Представник відповідача АТ «Просто-страхування» Синюк С.Л. у судове засідання не з`явився, однак від останнього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності. Від представника «АТ «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюка С.Л. надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що «АТ «ПРОСТО-страхування» визнає позовні вимоги в частині стягнення з «АТ «ПРОСТО-страхування» матеріальної шкоди в розмірі 7116,80 грн, витрати на лікування, та моральної шкоди в розмірі 355,84 грн, та готове їх відшкодовувати позивачу, при подачі відповідної заяви, виконанні останнім вимог ст.35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначає, що співробітники «АТ «ПРОСТО-страхування» не є учасниками ДТП не є завдавачем шкоди позивачу, а тому несе свою відповідальність виключно відповідно до договору страхування на відміну від інших відповідачів по справі, тому посилання позивача на солідарну відповідальність відповідача «АТ «ПРОСТО-страхування», перед останніми, є хибним, безпідставними та не відповідають обставинам справи (т.1 а.с.94-97). Заслухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд неодноразово роз`яснював сторонам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд\~вжив всіх\~дозволених чинним\~законодавством заходів\~для повного\~і об`єктивного\~розгляду справи,\~роз`яснював\~сторонам,\~котрі користувалися\~правовою допомогою\~адвокатів у\~даній справі,\~що наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги сторін, мають бути доведені належними та допустимими доказами. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Так, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська», АТ «Просто-страхування» в користь [PERSON] заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди в розмірі 200000 грн та матеріальної шкоди в розмірі 14233 грн 60 коп. Також судом встановлено, що 24 вересня 2018 року приблизно 17 години 20 хвилин на 304 км + 300м автодороги М-19 «Доманов-Ковель-Чернівці-Тереблече» поблизу с.Ліски Збаразького району Тернопільської області відбувся наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , мешканця с.Ліски Збаразького району Тернопільської області, автомобілем «Opel Cadett», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та подальший його переїзд автопоїздом в складі сідлового тягача «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричепа «MEGA MNW», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] із отриманими тілесними ушкодженнями був госпіталізований у Збаразьку ЦРКЛ. 25 вересня 2018 року за даним фактом, слідчим Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018210090000252 та розпочато досудове розслідування. Постановою від 13.10.2020 старшого слідчого Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Колбаєва Ю.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018210090000252 від 13 жовтня 2020 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Дані обставини зокрема підтверджується дослідженими у судовому засіданні копією постанови про закриття кримінального провадження від 13.10.2020 та копіями матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018210090000252 від 13 жовтня 2020 року (т.1 а.с.12-14, 176-247), а саме у судовому засіданні досліджено копії матеріалів кримінального провадження: витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.177); протокол огляду з місця події від 24.09.2018 (т.1 а.с.178-180); Поліс №АМ/6974068 (т.1 а.с.181); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т.1 а.с.182); пояснення [PERSON] від 24.09.2018 (т.1 а.с.1183); Поліс №АК/8319174 (т.1 а.с.184); протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00698-00883-18 (т.1 а.с.185-187); висновок експерта №1257 (т.1 а.с.188-189); висновок експерта №1258 (т.1 а.с.190-191); висновок експерта №1256 (т.1 а.с.192-193); протокол допиту свідка [PERSON] від 28.09.2021 (т.1 а.с.194-195); висновок експерта №5-546-18 (т.1 а.с.196-201); висновок експерта №5-545-18 (т.1 а.с.202-205); висновок експерта №5-547-18 (т.1 а.с.206-216); висновок експерта №5-612-18 (т.1 а.с.217-220); протокол допиту свідка [PERSON] від 09.11.2018 (т.1 а.с.221-222); протокол допиту потерпілого [PERSON] від 26.11.2018 (т.1 а.с.223); висновок експерта №316 (т.1 а.с.224-225); протокол проведення слідчого експерименту від 06.03.2019 (т.1 а.с.226-230); протокол допиту потерпілого [PERSON] від 17.04.2019 (т.1 а.с.231-232); висновок експерта №4.6-569/19 (т.1 а.с.233-243); постанова про закриття кримінального провадження від 20.11.2019 (т.1 а.с.244-246). Також судом встановлено, що згідно висновку експерта №316 від 24.04.2019 у потерпілого [PERSON] (позивача у даній справі) були виявлені ушкодження у вигляді: травми правої гомілки у виді відкритого перелому обох її кісток, просторою раною та ушкодженням м`язової тканини і судинно-нервових пучків; рани потиличної ділянки голови та ділянки лівого вуха. З приводу травми гомілки кілька разів проводилась хірургічна обробка з видаленням нежиттєздатних м`яких тканин та у зв`язку із її (травми) масивністю і незадовільним станом м`яких тканин і порушенням кровопостачання. 24.09.2018 з цього приводу було проведено планове оперативне втручання - ампутація правої гомілки на межі її верхньої і середньої третини. Вищезазначені ушкодження у [PERSON] належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння та ознакою стійкої втрати загальної працездатності не менш як на одну третину (ампутація правої гомілки на межі її верхньої і середньої третини), що у процентному відношенні становить 60 % (т.1 а.с.224-225). З 24.09.2018 по 22.02.2019 [PERSON] перебував на лікуванні в Збаразькій ЦРКЛ. В результаті отриманих травм потерпілому проведено планове оперативне втручання ампутація правої гомілки на межі її верхньої і середньої третин. Після виписки з лікарні [PERSON] проходив курс реабілітації після протезування. На лікування позивач витратив суму в розмірі 14233,6 грн, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні товарним і фіскальними чеками про придбання медикаментів (т.1, а.с.15-25). Відповідач АТ «Просто-страхування» погодилося із спричиненням позивачу матеріальної шкоди в розмірі 14233,6 грн і відшкодування половину з цієї суми (т.1 а.с.94-95). Згідно висновку експерта №1257 при газохроматичному дослідженні взірця крові [PERSON] виявлено етиловий спирт в концентрації -1,18% проміле, на момент ДТП 24.09.2018 біля 17 год концентрація алкоголю у крові позивача [PERSON] може відповідати показникам середнього ступеня алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.188-189). Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ №486892 від 12.03.2021 позивач [PERSON] має другу групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (т.1, а.с.27). Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції наданого Збаразькою ЦРКЛ від 24.09.2018 [PERSON] не перебув у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.182). Відповідно до копії наказу №72к від 16 липня 2013 року виданого ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» [PERSON] прийнято на роботу з 16.07.2013 водієм автотранспортного засобу (т.1 а.с.107). Згідно довідки №191 від 16.11.2021 виданої ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» [PERSON] дійсно працює у ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська», водієм автотранспортного засобу з 16.07.2013 (т.1, а.с.108). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.06.2015 транспортний засіб марки DAF, моделі 95 XF 430 шасі № [NUMBER] , 2005 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» (т.1 а.с.109). Відповідно до наказу №65/1 від 25 червня 2015 року про закріплення транспортного засобу , закріплено з 25 червня 2015 року, сідловий тягач DAF 95 XF 430 шасі № [NUMBER] , 2005 року випуску, колір білий, № [NUMBER] , за водієм автотранспортного засобу [PERSON] (т.1 а.с.106). Відповідно до\~полісу №АК/8319174\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~укладеного між ПрАТ\~«Птахофабрика Тернопільська»\~таАТ «ПРОСТО-страхування», транспортний засіб марки «DAF 95 XF 430», номерний знак [NUMBER] є застрахований (т.1 а.с.184, т.2 а.с.133). Відповідно до\~полісу №АК/8319168\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~укладеного між ПрАТ\~«Птахофабрика Тернопільська»\~таАТ «ПРОСТО-страхування», напівпричіп, номерний знак [NUMBER] є застрахований (т.2 а.с.134). Відповідно до полісу №АМ/6974068 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПАТ «НАСК ОРАНТА», вбачається, що транспортний засіб марки «Оpel Kadett», номерний знак [NUMBER] є застрахований з 05.05.2018 по 04.05.2019 (т.1, а.с.181, т.2 а.с.135). До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. На обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на те, під час ДТП він отримав ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим він тривалий час перебував на лікуванні, в тому числі на стаціонарному, а в подальшому йому було встановлено другу групу інвалідності. Вказані ушкодження здоров`я безумовно потягнули за собою заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає в порушенні його звичного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, у фізичному болю та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом\~п.1\~ч.2\~ст.1167\~ЦК України\~моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від вини\~органу державної\~влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органу місцевого\~самоврядування,\~фізичної або\~юридичної особи,\~яка її\~завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Аналіз положень ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Статтями 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Не притягнення водіїв до відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. При визначенні розміру моральної шкоди позивачу [PERSON] , суд, враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини, майновий стан відповідача, глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди. Судом встановлено, що згідно висновку експерта № 316 від 24.04.2019 року у [PERSON] були виявлені ушкодження у вигляді: травми правої гомілки у виді відкритого перелому обох її кісток, просторою раною та ушкодженням м`язової тканини і судинно-нервових пучків; рани потиличної ділянки голови та ділянки лівого вуха. З приводу травми гомілки кілька разів проводилась хірургічна обробка з видаленням нежиттєздатних м`яких тканин та у зв`язку із її (травми) масивністю і незадовільним станом м`яких тканин і порушенням кровопостачання. 24.09.2018 з цього приводу було проведено планове оперативне втручання ампутація правої гомілки на межі її верхньої і середньої третини. Вищезазначені ушкодження у [PERSON] належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння та ознакою стійкої втрати загальної працездатності не менш як на одну третину (ампутація правої гомілки на межі її верхньої і середньої третини), що у процентному відношенні становить 60 % (т.1 а.с.224-225). Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, посилаючись зокрема на те, що з 24.09.2018 по 22.02.2019 він перебував на лікуванні в Збаразькій ЦРКЛ. В результаті отриманих травм йому проведено планове оперативне втручання - ампутація правої гомілки на межі її верхньої і середньої третин. Після виписки з лікарні [PERSON] проходив курс реабілітації після протезування. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] завдано моральні тафізичні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті, що полягають у завданні тяжких тілесних ушкоджень, численних обмеженнях фізичної діяльності, в душевнихстражданнях, у зв`язку з усвідомленням себе потерпілим від вчинення щодо нього протиправних дій з боку водіїв, негативних переживаннях та спогадах, насторозі, тривозі, емоційній та тілесній реакції при згадуванні, важкості виконання повсякденних обов`язків, фіксованості уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживаннях фізичних незручностей, тимчасовій відірваності від активного соціального життя та інших негативних наслідках. Позивач витратив значні кошти на лікування, діагностичні обстеження, проїзд до місця лікування. В результаті отримання тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] тривалий період перебував на стаціонарному лікуванні, проходив курс реабілітації та поніс витрати на лікування, що підтверджується розрахунковими документами, виданими суб`єктами господарської діяльності. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, які перебувають у причинно-наслідковому взаємозв`язку із отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями та призначених йому ліків, заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 14233,6 грн, якої підлягає стягненню з відповідача у даній справі АТ «Просто страхування» в користь позивача [PERSON] .. При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ст.ст.23, 1167 Цивільного кодексу України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25 травня 2001 року, бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, наявність вимушених змін у його житті, та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, враховує те, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, які перебувають у причинно-наслідковому взаємозв`язку із отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями, доведено у судовому засіданні заподіяння [PERSON] моральної шкоди, яка виражається у значних моральних та фізичних стражданнях, яких він зазнав під час отримання тілесних ушкоджень та подальших тижнів реабілітації, морального пригнічення та дискомфорту, порушенні звичного способу життя, оскільки він не може повноцінно виконувати роботу по домашньому господарстві, працювати та отримувати гідну заробітну плату, належним чином проводити час із сім`єю та відпочивати, отримані травми та тілесні ушкодження не дають впевненості в своїх силах. Заподіяння тілесних ушкоджень та отримання інвалідності порушило нормальний ритм стабільного життя [PERSON] та призвело до дискомфорту. Втрата нормальних життєвих зв`язків, оскільки позивач довгий час знаходився на стаціонарному лікуванні, призводить до морального пригнічення та дискомфорту у зв`язку із чим, він до сьогоднішнього дня лише частково відновив свій психічний та моральний стан. Беручи до уваги все вищенаведене, обставини, за яких [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, характер і ступінь їх тяжкості, тривалість лікування і можливості відновлення попереднього стану здоров`я, негативні зміни, що сталися у його житті, а також з урахуванням падіння грошової одиниці гривні по відношенні до долара США та значний ріст цін з моменту заподіяння тілесних ушкоджень та часу ухвалення судового рішення, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача у даній справі АТ «Просто страхування» в користь позивача [PERSON] частини заподіяної моральної шкоди в розмірі 25000 гривень, відмовивши позивачу у стягненні решти коштів, оскільки ним не було наведено і в судовому засіданні не здобуто переконливих аргументів щодо стягнення вказаної позивачем суми, а тому позов слід задовольнити частково. При цьому, суд враховує, що частиною першою статті 979 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», діючого на час виникнення спірних правовідносин, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», діючого на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», діючого на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Дані положення\~закону передбачені Законом України «Про страхування». Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц. У постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року (справа №522/14085/19) викладений правовий висновок, згідно якого відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] , відповідно до копії наказу №72к від 16 липня 2013 року виданого ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», прийнято на роботу з 16.07.2013 водієм автотранспортного засобу і він дійсно працює у ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська», водієм автотранспортного засобу з 16.07.2013 (т.1 а.с.107, 108). Цивільно-правова відповідальність відповідача приватного Акціонерного товариства «Птахофабрика Тернопільська» була застрахована в Акціонерному товаристві «Просто-страхування». Згідно страхового поліса №АК/8319174, який діяв з 22 квітня 2018 року по 21 квітня 2019 року включно, транспортний засіб марки «DAF 95 XF 430», номерний знак [NUMBER] є застрахований АТ «Просто-страхування», страховий ліміт у разі настання страхового випадку складав: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн, розмір франшизи - 0 грн (т.1 а.с.184, т.2 а.с.133). Згідно страхового поліса №АК/8319168, який діяв з 22 квітня 2018 року по 21 квітня 2019 року включно, напівпричіп, номерний знак [NUMBER] є застрахований АТ «Просто-страхування», страховий ліміт у разі настання страхового випадку складав: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн, розмір франшизи - 0 грн (т.2, а.с.134). Судом встановлено, що [PERSON] не є власником транспортного засобу марки «Оpel Kadett», державний номерний знак [NUMBER] , даний транспортний засіб перебуває у володінні [PERSON] , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «НАСК ОРАНТА». Згідно страхового поліса №АМ/6974068, який діяв з 05 травня 2018 року по 04 травня 2019 року включно, транспортний засіб марки «Оpel Kadett», номерний знак [NUMBER] є застрахований ПАТ «НАСК ОРАНТА», страховий ліміт у разі настання страхового випадку складав: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн, розмір франшизи - 1000 грн (т.1 а.с.181, т.2 а.с.135). Оскільки, визначений позивачем та встановлений судом розмір шкоди, завданої життю та здоров`ю [PERSON] не перевищує ліміт відповідальності страховиків то вимога про стягнення страхового відшкодування має бути пред`явлена саме до страховиків, а не до страхувальників. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Так, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.21 у справі №147/66/17 та від 10.12.2019 у справі №199/6524/18 сформовано позицію, що якщо позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів, зокрема, до страховика, суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком у межах страхових сум і винуватцем ДТП. Тому відмова у задоволенні позовних вимог є обґрунтованою. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика Тернопільська», в частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика Тернопільська» заподіяної матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з пред`явленням позову до неналежних відповідачів. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що розмір спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 14233,6 грн та моральної шкоди в розмірі 50000 грн повинен бути розділений по частині між АТ «Просто-страхування» та ПАТ «НАСК ОРАНТА» у яких застрахована цивільно-правова відповідальність власників транспортних засобів. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачеві, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] в частині стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача АТ «Просто-страхування» слід стягнути в користь позивача 7116,80 грн заподіяної матеріальної шкоди та 25000 грн заподіяної моральної шкоди, відмовивши позивачу в іншій частині позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial