Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, згідно з яким просить: звільнити з-під арешту та заборони відчуження нерухоме майно, належне [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) домоволодіння (будинок та земельну ділянку з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054, площею 0,2149 га), що розташоване за адресою: [ADDRESS] , накладених ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2013 року у справі № 712/21274/12 (номер запису про обтяження 936955); звільнити з-під арешту та заборони відчуження нерухоме майно, належне [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) домоволодіння (будинок та земельну ділянку з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054, площею 0,2149 га), що розташоване за адресою: [ADDRESS] , накладених постановою Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, від 18.05.2013 року в межах виконавчого провадження № 37988729 (номер запису про обтяження: 1002010); звільнити з-під арешту та заборони відчуження нерухоме майно, належне [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) домоволодіння (будинок та земельну ділянку з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054, площею 0,2149 га), що розташоване за адресою: [ADDRESS] , накладених постановою Районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, від 16.10.2009 року в межах виконавчого провадження № 15158187 (реєстраційні номери обтяження: 9276431, 9276376). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 29.01.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 2/ІЖ-082-07.1. Пунктом 3.1 кредитного договору № 2/ІЖ-082-07.1 від 29.01.2017 передбачено, що для забезпечення зобов`язання щодо погашення за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів, штрафу, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов цього Договору, позичальник [Відповідач-1] передає в іпотеку банку домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . На виконання вказаної умови кредитного договору та з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1 за відповідним кредитним договором, між ВАТ «РОДОВІД БАНК» як іпотекодержателем та Відповідачем-1, як іпотекодавцем, був укладений договір іпотеки від 29 січня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області та зареєстровано в реєстрі № 145. Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці площею 0,2149 га за адресою: [ADDRESS] . 20 жовтня 2020 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено договір № 32 про відступлення від прав вимоги, що посвідчений Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1280, відповідно до якого ПАТ «РОДОВІД БАНК» відступив на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» право вимоги зокрема за кредитним договором та договором іпотеки, які було укладено із Відповідачем-1. Факт переходу до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» описаних вище прав вимоги до Відповідача підтверджується також відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де внесено запис про іпотеку № 38782112 від 21.10.2020 відповідно до якого іпотекодавця замінено з Банку на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО». В подальшому, 10 липня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ КРЕДО» та [PERSON] було укладено договір №11/25 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2/ІЖ-082-07.1 від 29 січня 2007 року згідно з яким право грошової вимоги за цим договором перейшло до Позивача. Також 11 липня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Договір (зареєстрований в реєстрі за № 1177) про відступлення прав за договором іпотеки, згідно пункту 1.1 якого позивач, як новий іпотекодержатель, набула (прийняла) права за Договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки. Як вбачається з вказаного договору, за яким позивач став іпотекодержателем відносно переданого Відповідачем-1 в іпотеку майна: домоволодіння (земельна ділянка з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Набувши прав вимоги за кредитним договором № 2/ІЖ-082-07.1 від 29.01.2017 року та договором іпотеки від 29.01.2007 року позивачем розпочато процедуру погашення існуючої заборгованості, зокрема у спосіб звернення стягнення на предмет іпотеку. Однак, на сьогоднішній день позивач є обмеженим у реалізації свого переважного права іпотекодержателя задовольнити свої вимоги до Відповідача-1 по кредитному договором № 2/ІЖ-082-07.1 від 29.01.2017 року за рахунок предмета іпотеки домоволодіння (земельна ділянка з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Таке обмеження прав позивача, як іпотекодержателя за договором іпотеки від 29 січня 2007 року, зумовлено тим, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно предмет іпотеки «домоволодіння (земельна ділянка з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » є обтяженим наступними арештами: згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2013 року в справі № 712/21274/12, номер запису про обтяження 936955 (спеціальний розділ) накладено арешт та оголошено заборонену на відчуження будинку, який є предметом іпотеки ; згідно постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження РВ ДВС Ужгородського МРУЮ, серія та номер: 37988729, від 18.05.2013 року, номер запису про обтяження: 1002010 (спеціальний розділ) накладено арешт на будинок, який є предметом іпотеки, та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить Відповідачу-1; згідно постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження Районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ (копія додається) № 15158187 від 16.10.2009 року, номери запису про обтяження: 9276431, 9276376 - накладено арешт на домоволодіння (в т.ч. земельну ділянку), яке є предметом іпотеки, та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить Відповідачу-1. З вищенаведених обставин вбачається, що на даний момент позивач позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно (в т.ч. у позасудовому порядку) у зв`язку з тим, що на предмет іпотеки у межах виконавчих проваджень та судового провадження накладено арешти. Вказані арешти були накладені після укладення та державної реєстрації договору іпотеки, яка відбулася 29.01.2007 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 438057682 від 04.08.2025 року. Таким чином, зазначені арешти є такими, що унеможливлюють право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки обмежують реалізацію забезпеченого речового права. У разі встановлення, що позивач є іпотекодержателем і позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно (в т.ч. у позасудовому порядку) через те, що на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешт, це є підставою для зняття арешту з предмета іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмета іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями. Іпотека виникла та була зареєстрована 29.01.2007 року, натомість арешти на іпотечне майно були накладені пізніше ухвалою суду від 13.05.2013 року та постановами державного виконавця від 18.05.2013 16.10.2009 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2025 у даній справі прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Постановлено виклик відповідача [PERSON] здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Розгляд справи відкладався. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Краснощок О.Г. подано заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, наслідки визнання позову відомі, просить розглянути справу без їх участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог, просить розглянути справу без її участі. Від представника [PERSON] адвоката Косаковського В.О. надійшла заява про розгляд без участі. Від начальника відділу Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд без участі за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача та просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Між ВAT «Родовід банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2/1Ж-082-07.1 від 29.01.2007 року. Згідно з п. 1.1 вказаного договору банк надає позичальнику кредит на купівлю домоволодіння на загальну суму 420000 доларів США, згідно з п. 1.2 договору кредит надається позичальникові строком з 29.01.2007 по 29.01.2017. Пунктом 3.1 кредитного договору № 2/ІЖ-082-07.1 від 29.01.2017 передбачено, що для забезпечення зобов`язання щодо погашення за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів, штрафу, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов цього договору, позичальник (відповідач-1) передає в іпотеку банку домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Між ВAT «Родовід банк» та [PERSON] 29.01.2007 року укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці площею 0,2149 га за адресою: [ADDRESS] . 20 жовтня 2020 року між ПАТ «Родовід банк» та ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено договір № 32 про відступлення від прав вимоги, що посвідчений Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1280, відповідно до якого ПАТ «Родовід банк» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» право вимоги зокрема за кредитним договором та договором іпотеки, які було укладено із [PERSON] 10 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» та [PERSON] було укладено договір №11/25 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2/ІЖ-082-07.1 від 29 січня 2007 року згідно з яким право грошової вимоги за цим договором перейшло до позивача. 11 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Договір (зареєстрований в реєстрі за № 1177) про відступлення прав за договором іпотеки, згідно пункту 1.1 якого позивач, як новий іпотекодержатель, набула (прийняла) права за договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки. Як вбачається з вказаного договору, за яким позивач став іпотекодержателем відносно переданого відповідачем-1 в іпотеку майна: домоволодіння та земельна ділянка з кадастровим номером: 2124883602:04:002:0054, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка надіслала [PERSON] вимогу про усунення порушення від 24.07.2025, надавши суду докази такого надсилання. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № інформаційної довідки 438057682 земельна ділянка 2124883602:04:002:0054 за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержатель 21.10.2020 змінено з ВАТ «Родовід банк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», з 11.07.2025 [PERSON] ; на будинок за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі ухвали суду у справі №712/21274/12 Ужгородського міськрайонного суду, винесено постанову про арешт нерухомого майна, обтяжувач РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції №37988729 від 18.05.2013, 24.11.2009 за №9276376 накладено арешт нерухомого майна. Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2013 у справі №712/21274/12 ухвалено накласти арешт та оголосити заборону на відчуження нерухомого майна будинку [ADDRESS] , в межах суми позовних вимог 1200000,00 грн. - до вирішення справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по суті. Згідно з даними Єдиного реєстру судових рішень рішення у даній справі від 09.08.2013 у апеляційному порядку не оскаржено, отже набрало законної сили, арешт на нерухоме майно припинив свою дію. Згідно з постановою державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Росоха Й.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2013 ВП №37988729 на підставі ухвали №712/21274/12 від 13.05.2013 накладено арешт на будинок, який є предметом іпотеки, та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна. Згідно з постановою державного виконавця Ярош С.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.10.2009 накладено арешт на майно боржника за виконавчим написом №595 від 01.07.2009 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєв О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованості по кредиту в розмірі 2954798,34 грн. та 1700 грн. витрат по оплаті нотаріальних послуг шляхом звернення стягнення на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі\~статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. \~Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Велика Палата Верховного Суду у постанові №206/4841/20 від 08.11.2023 наголошує на сформульованій правовій позиції, що\~фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті\~512\~та статті\~1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань. Поряд з цим, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду також висловилась, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації. Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама собою (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому. Відповідно до частини першої\~статті 215\~ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанови Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19, від 28 лютого 2024 року у справі № 712/7178/20). Дослідився подані договори, суд вважає, що у зв`язку з ліквідацією ПАТ «Родовід банк» позивачу правомірно відступлено права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, що доводиться поданими доказами, на вказане нерухоме майно накладено арешт після реєстрації іпотеки. Статтями\~575,\~577 ЦК України\~визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною шостою\~статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання\~відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина сьома\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 4 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями\~Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. З урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його\~\~існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17 та від 19 листопада 2019 року у справі № 137/2080/18-ц (провадження № 61-13492св19), а також у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16 (провадження № 61-16095св18) та від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/7842/16 (провадження № 61-20640св18). Таким чином оскільки на підставі іпотечного договору позивач є іпотекодержателем спірного нерухомого майна та земельної ділянки, проте на такі накладено арешти пізніше реєстрації іпотеки, тому наявні правові підстави для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Представник відповідача [PERSON] визнав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позовних вимог. Згідно з вимогами\~ст. 206 ЦПК України, зокрема, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За результатами розгляду справи суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України. Частиною 1ст.\~142\~ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved