Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» Ринжук Г.М. звернулася до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, плати за абонентське обслуговування, втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних. Посилається на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 34,60 кв.м. Вказана квартира розташована у багатоквартирному житловому будинку з комплексом інженерного обладнання до якого входять прилади централізованого опалення. Зазначає і те, що відповідачу відкрито особовий рахунок №\~ [NUMBER] та між сторонами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Вказує, що послуги з постачання теплової енергії надавалися протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяці відповідно по роках. З посиланням на відповідні норми та докази підтверджує порядок нарахування плати за надані послуги та проведення перерахунків і визначення вартості постачання теплової енергії, а також порядок оплати за надані послуги. Оскільки відповідачка, як власниця майна, свої зобов`язання перед позивачем не виконала, а тому заборгувала позивачу за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2021 по 31.07.2025 4 045 грн 51 коп. Також представник позивача заявляє вимоги про стягнення заборгованості по платі за абонентське обслуговування, що утворилася за період з 01.01.2025 по 31.07.2025 та становить 229 гривень 60 копійок. Враховуючи, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, а належних документів щодо відмови від централізованого опалення відповідач не надала, не відреагувала на надіслане попередження щодо оплати заборгованості, тим самим в добровільному порядку відмовилися погасити заборгованість, з посиланням на відповідні норми просить суд стягнути вищезазначену заборгованість з відповідачки у справі. Також просить стягнути із відповідачки інфляційні втрати 67,85 грн, 3 % річних 22,30грн, понесені судові витрати на оплату судового збору у справі. Відзив на позовну заяву від [PERSON] до суду не надходив. Позовна заява МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сформована 08.09.2025 в системі «Електронний суд», 09.09.2025 отримана судом та передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025. Суддя Астешев С.А. своєю ухвалою від 10.09.2025, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачки у справі, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 29.09.2025, яке у зв`язку із неявкою відповідачки відклав на 13.10.2025. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача скерувала до суду разом із позовом заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив обставини та перевірив їх відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, і дійшов до таких висновків. Суд встановив, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії та надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] , опалювальною 34,60 кв.м, яка під`єднана до мережі централізованого опалення. Як було встановлено судом, відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 440322992 від 21.08.2025. Між позивачем та відповідачами виникли та існують договірні відносини, які виникли на основі публічного договору приєднання. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» укладено та оприлюднено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачанням теплової енергії від 01.10.2021 та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачанням теплової енергії (зі змінами) від 10.03.2025. Зокрема, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі Постанови КИМ № 1209 від 10.11.2021 внесло зміни в Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме п.40 доповнено п.п.14. Договір є публічним договором приєднання та набирає чинності через 30 днів з моменту його офіційного розміщення на відповідному сайті (п.2 Договору). Відповідно до п.4 Договору про факт приєднання споживача до Договору є вчинення споживачем будь яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема: сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п.п.3 п. 41 Договору споживач зобов`язаний сплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим Договором. Такий договір розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» відкрито [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Також позивачем долучено витяг з абонентської книжки, у відповідно до якого вказано діючі тарифи в опалювальний період 1204,62 (за 1 гКал) з ПДВ та абонплату 32,50 грн. та борг станом на 01.08.2025 за постачання теплової енергії у розмірі 4045,51 грн та абонплату 229,60 грн. За адресою споживання позивачем було надіслано повідомлення №\~8114/17-10 від 04.07.2025 яким відповідач проінформована про наявність заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, а також попереджена про те, що у разі несплати можливе примусове стягнення у судовому порядку. Згідно із даними розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2021 до 31.07.2025 наявна заборгованість у розмірі 4045 гривень 51 копійка. Відповідно до даних уточненого розрахунку заборгованості за надані абонентські послуги за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2025 до 31.07.2025 наявна заборгованість у розмірі 229 гривень 60 копійок. Згідно із даних розрахунку інфляційних та 3 % річних, проведеного відповідно до ст. 625 ЦК України, заборгованість відповідачів за період з січня 2024 року до липня 2025 року становить: -22 гривні 30 копійок 3 % річних; -67 гривень 85 копійок інфляційні втрати. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із таких правових норм. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, розміщений на офіційному сайті Чернівецької міської ради та на офіційному веб-сайті МКП «Чернівцітеплокумуненерго». У матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване житлове приміщення відповідачів, приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Натомість, згідно із долученого позивачем розрахунку, за адресою квартири, що належить на праві власності відповідачу було здійснено отримання послуг постачання теплової енергії, що свідчить про факт приєднання споживачів до Договору. Даних про наявність заперечень відповідачки щодо укладання Договору, викладених протягом 30 днів з моменту опублікування договору, суду не надано. Відтак, між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії, які врегульовані типовим індивідуальним договором від 01 жовтня 2021 року, а в подальшому зі змінами від 10.03.2025, копія яких додана позивачем у справі, що є публічним договором приєднання. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Відповідно до ст.1 та ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. До житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Споживачем житлово-комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Статтею 7 та 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто власники житла зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Обов`язковою до сплати незалежно від проживання є послуга з постачання тепла (опалення). Статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (стаття 21 Закону). За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633 IV від 02 червня 2005 року, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Згідно зі статтею 19 цього ж Закону, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Нарахування відповідачці вартості послуг з постачання теплової енергії визначалося за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року за встановленими тарифами за послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 450/13 від 23.06.2021, № 813/24 від 20.10.2021. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. На основі поданих доказів судом встановлено, що між сторонами виникли та існують договірні відносини. У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з п. п. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.10.2021 до 31.07.2025 нараховувало відповідачці плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4045 гривень 51 копійку. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію. Вказаний розрахунок відповідачкою будь-якими доказами спростований не був. Поряд із цим суду не надано доказів того, що [PERSON] отримуючи надані позивачем послуги не користувалася ними за вказаною вище адресою, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що відповідач, як власниця майна, є споживачем послуг які надаються позивачем та зобов`язана своєчасно сплачувати вартість таких послуг. Відповідно до повідомлення МКП «Чернівцітеплокомуненерго», відповідачка повідомлена про добровільну сплату заборгованості за постачання теплової енергії та оплати за абонентське обслуговування у визначений термін, інакше МКП «Чернівцітеплокомуненерго» буде змушене звернутись до суду для примусового стягнення боргу з покладенням на боржників судових витрат. Даних про добровільну оплату заборгованості матеріали справи не містять та суду таких не надано. Відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 - споживач може відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Жодних доказів та документів на підтвердження факту відмови [PERSON] в установленому порядку від централізованого опалення не надано. Таким чином остання, як власниця майна, користується послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконує обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.6, ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №\~2189-VIII споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розраховує плату за абонентське обслуговування згідно зі прямих фактичних витрат. Відповідно до постанови КМУ «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» № 808 від 21.08.2019, для одного абонента платіж не може перевищувати 31,15 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі. Долучений до матеріалів справи, наданий позивачем розрахунок заборгованості плати за абонентське обслуговування за період з 01.01.2025 до 31.07.2025, що складає 229 гривень 60 копійок, - відповідачкою не спростований, як і не надано доказів такої оплати. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, оскільки на правовідносини у справі поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, позивач має право на стягнення з них інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем із урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, відповідачкою не спростовано, контр-розрахунку не надано. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги гуртуються на законі і підлягають до задоволення, а тому з відповідачки [PERSON] потрібно стягнути на користь позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у сумі 4045 гривень 51 копійку, плату за абонентське обслуговування у розмірі 229 гривень 60 копійок, інфляційні втрати у розмірі 67 гривень 85 копійок та 3 % річних 22 гривні 30 копійок. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із позовом, поданим через електронний суд, сплачено судовий збір в розмірі 2\~422 гривні 40 копійок із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжними інструкціями 13.08.2024 та від 05.09.2025. У зв`язку із задоволенням позовних вимог з [PERSON] необхідно стягнути понесений позивачем судовий збір в розмірі 2\~422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved