Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Заходами електронного суду, з позовом про стягнення з [PERSON] , заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 77186,72 гривень, інфляційних нарахувань у розмірі 588,54 гривень та 3% річних у розмірі 2071,71 гривень до суду звернувся ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (скорочене ТОВ «ООЕК»). Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою судді від 29.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 12.02.25 заходами електронного суду з боку відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 17.02.25 [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом. Ухвалою суду від 17.03.25 прийнято зустрічний позов [PERSON] до сумісного розгляду з первинним позовом ТОВ «ООЕК», а також у зв`язку з прийняттям зустрічного позову, розгляд справи слід здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Заходами електронного суду 10.04.25 представником ТОВ «ООЕК» надано відзив на зустрічний позов. 17.04.25 заходами електронного суду [PERSON] надала відповідь на відзив на зустрічний позов. Ухвалою суду від 22.04.25 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 77 186,72 грн., а також інфляційних нарахувань 588,54 грн. та 3 % річних у розмірі 2 071,71 грн., і судовий збір в розмірі 2422,40 грн. сплачений позивачем при подачі позовної заяви. Згідно зустрічного позову [PERSON] просить суд: визнати протиправними (незаконними) дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» по нарахуванню заборгованості споживачу, [PERSON] , за електричну енергію обсягом 47568 кВт/год за період з 01.03.2019 р. по 22.05.2019 р. в розмірі 79605 грн. 13 коп.; визнати протиправними (незаконними) дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» щодо припинення постачання електричної енергії споживачу, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яке відбулося 18.06.2024 р. за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до оператора системи розподілу, АТ «ДТЕК Одеські електромережі»; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» вжити дій по відновленню електропостачання споживачу, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , шляхом подання відповідного звернення до оператора системи розподілу, АТ «ДТЕК Одеські електромережі». В матеріалах справи міститься заява [PERSON] ( відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом) щодо можливості розгляду справи за її відсутності. Судом встановлено, що між ТОВ «ООЕК» та побутовим споживачем - [PERSON] , що мешкає та є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 503146 як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та частковою оплатою заборгованості. Згідно умов договору ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я побутового споживача - [PERSON] - відкрито особовий рахунок № [NUMBER] За особовим рахунком № [NUMBER] станом на дату надання інформації АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період травень 2019 року - вересень 2024 року було спожито 71321 кВт/год. на суму 123 733,50 грн., що підтверджується довідкою про обсяг споживання електричної енергії, наданої АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (АТ «Одесаобленерго»). Боржник здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 46 546,78 грн. Отже визначена несплата боржником - [PERSON] - вартості спожитої електричної енергії у розмірі 77 186,72 грн. В інформації АТ «ДТЕК Одеські електромережі», стрибок у показах лічильника віднесено на період з 01.03.2019 р. (показ - 024351 кВт) по 10.04.2019 р. (показник - 071407 кВт). Відповідно обсяг електроенергії, який був спожитий моїм домогосподарством згідно з цими показниками за цей період (а це 40 діб) дорівнює: 071407 - 024351 = 47056 кВт/год. Відповідно, це в середньому за добу складає: 47056/ 40 = 1176,40 кВт/год. У свою чергу [PERSON] , у звязку із ознаками пошкодження лічильника електричної енергії 05.04.2019 р. звернулася із заявою до Південного РЕМ АТ «Одесаобленерго». 10.04.2019 р. За адресою відповідача прибули працівники Південного РЕМ АТ «Одесаобленерго», які зафіксували показник лічильника (071407 кВт), перенесли лічильник в закритий бокс (скриньку) на опору лінії електропередачі по вулиці Вавілова і склали звичайний типовий Акт № 7344425 встановлення/ заміни/ технічної перевірки/ контрольного огляду/ пломбування / збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті Споживача, в якому ні про причину його складання, ні про відхилення в роботі лічильника, ні навіть про мої скарги на це, - зазначено не було. Вказані обставини підтверджуються Актом-рахунком № 00346712_093 на суму 1622,12 грн. на оплату робіт (за експертну повірку лічильника; заміну лічильника; проведення експертизи). 06.05.2019 р. представниками Південного РЕМ АТ «Одесаобленерго» лічильник НІК 2301 АП1 зав. № 668261 був знятий (з показом - 071706,1) та запакований в сейф- пакет АТ «Одесаобленерго» СОЕ, РЕМ № иА00087629 для подальшої його передачі на «експертизу», а замість нього було встановлено інший лічильник (№ 10191151 з показом - 029574,0). Про що було складено 2-а акти: типовий Акт № 7344791 встановлення/ заміни/ технічної перевірки/ контрольного огляду/ пломбування / збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті Споживача, та Акт-повідомлення про направлення на експертну повірку/ експертизу засобів вимірювальної техніки та пломбуючих засобів з визначеною в ньому метою: «Перевірити роботу приладу обліку, можливо відбувся стрибок показань». В Акті-повідомленні також було зазначено про заяву споживача від 18.04.2019 р. за вх. № 11734 та про факт сплати 18.04.2019 р. коштів в сумі 1622,12 грн. (згідно Акту- Рахунку № 00346712_093). 16.05.2019 представника споживача Рижова С.О., було запрошено до лабораторії служби обліку електричної енергії (СОЕ) (вул. Ак. Глушка, 27, м. Одеса) для участі у засіданні комісії по проведенню експертної повірки засобу обліку, яку було проведено представниками СОЕ АТ «Одесаобленерго» в присутності представника ДП «Одесастандартметрологія». За результатами цього засідання був складений Акт № 72/19 проведення огляду лічильника електричної енергії/ пломбуючи засобів щодо приладу обліку НІК 2301 АП1 зав. № 0668261, згідно з яким зовнішніх пошкоджень лічильника, пошкоджень пломб чи слідів втручання в роботу лічильника та лічильного механізму виявлено не було, а згідно з Висновком № 51-21-50-РМП від 16.05.2019 складеним ДП «Одесастандартметрологія» за результатами експертної повірки лічильник було визнано таким, що відповідає вимогам ДСТУ 6100:2009. 18.06.2024 домогосподарство по [ADDRESS] , було відключено від електроживлення представниками оператора системи розподілу, АТ «ДТЕК Одеські електромережі». 27.08.2025 року працівниками АТ «ДТЕК Одеські електромережі» було виконано підключення електроживлення будинку [ADDRESS] , про що суд повідомила [PERSON] заявою від 05.09.2025. \~ \~ \~ \~ Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. \~Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Вказаний правовий висновок визначений Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, а також від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18. Верховний Суд \~\~у постановах від 02.10.2018 у справі \~\~№910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. У практиці Європейського суду суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява №59166/12) «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». У даному випадку предметом розгляду даної справи є дві вимоги вимога ТОВ «ООЕК» про стягнення з споживача [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію та зустрічні вимоги [PERSON] про визнання незаконним факт відключення її будинковолодіння від мережі електроенергії а також зобов`язання здійснити підключення. Остання вимога , як зазначено у письмової заяві [PERSON] е неактуальною у звязку із підключенням. Що стосується первісного позову, суд вважає його таким що підлягає задоволенню, з наступних підстав. [PERSON] , є споживачем житлово-комунальних послуг у вигляді живлення будинку [ADDRESS] електричною енергією з загальних мереж. ТОВ «ООЕК» постачає електроенергію даному споживачу на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 503146. З боку споживача до суду не надавались належні та допустимі докази того що електрична енергія не постачалась або постачалась не у тому об`ємі що зафіксовано відповідними лічильниками. Посилання на можливий збіг фіксації об`єму електроенергії не доведено жодним доказом. Від відповідача по первісному позову не заявлялось клопотання про проведення експертних досліджень під час розгляду справи, після з`ясування, за участю представника споживача, спеціалістом від ТОВ «ООЕК» про те, що знятий лічильник , яким було зафіксовані показники , аномального, на думку споживача, об`єму спожитої електроенергії , що вказаний лічильник відповідає вимогам ДСТУ 6100:2009, з боку споживача жодних заяв про проведення незалежного експертного дослідження лічильника також не заявлялось. Спеціальним законом, який регулює відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і споживачем, який отримує або має намір отримувати житлово-комунальні послуги, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги» 9 листопада 2017 року ( скорочене Закон № 2189-VIII ) , а також прийнятті відповідно до його норм підзаконні нормативно-правові акти. До житлово-комунальних послуг, згідно ст. 5 ЗУ № 2189-VIII, належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно зі статтею 20 Закону №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У статті 629 Цивільного кодексу ( скорочене ЦК )України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином суд, встановивши факт надання позивачем відповідачу житлово-комунальних послуг у вигляді живлення будинку електричною енергією , та відсутності належних і допустимих доказів надання послуги (електроенергії) у об`ємі менш ніж зафіксовано лічильником , суд вважає що вимоги про стягнення заборгованості за використану електричну енергію у розмірі 77186,72 гривень. Крім того,з огляду на викладене, правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житловокомунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частина друга ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наданий стороною позивача розрахунок заборгованості та розрахунку інфляційних витрат і 3% річних не спростовано відповідачем , та є належним доказом розміру наявної заборгованості та компенсаторних грошових виплат за несвоєчасність виконання грошового зобов`язання у вигляді інфляції і 3% річних . Таким чином суд вважає доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ООЕК» заборгованості за спожиту електроенергію, за період травень 2019 року - вересень 2024 року, у розмірі 77186,72 гривень, інфляційних нарахувань у розмірі 588,54 гривень та 3% річних у розмірі 2071,71 гривень. Що стосується зустрічного позову суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Заявлені вимоги зустрічного позову щодо визнання протиправними дій по нарахуванню заборгованості споживачу, [PERSON] , за електричну енергію обсягом 47568 кВт/год за період з 01.03.2019 р. по 22.05.2019 р. в розмірі 79605 грн. 13 коп., спростовуються фк фактом задоволення первісного позову , яким задоволені вимоги по стягненню даної заборгованості так і недоведеністю вимог по зустрічному позову у суді. \~\~\~\~Відповідно до п.4 ч.1 ст.57 Закону "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право звертатися до оператора системи передачі або оператора системи розподілу щодо відключення електроживлення споживача у випадках, визначених правилами роздрібного ринку, крім випадків постачання вразливим споживачам. Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку (ч.3 ст.60 Закону "Про ринок електричної енергії"). Умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу врегульовано Главою 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ). \~Згідно з пп.2 п.7.5 розд. VII ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Як встановлено під час розгляду даної справи у період з травня 2019 року по вересень 2024 року у споживача [PERSON] виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 77186,72 гривень, що є підставою для відключення споживача з дотриманням визначеного вище порядку. З наявних доказів вбачається що представниками ТОВ «ООЕК» 04.01.2024 року на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ) направлялося попередження про припинення електропостачання про що свідчить реєстр відправлень попереджень від 03.01.2024 року (рядок №11) разом з квитанцією та печаткою АТ «Укрпошта» від 04.01.2024 року про прийняття та направлення зазначеного попередження разом с трекінг-номером 0600074804540. Також це підтверджує і сама [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві стосовно неотримання відповідного попередження: «вона дзвонила до Контакт-центру АТ «Укрпошта» де їй повідомили, що це поштове відправлення 03.02.2024р. було повернуто до відправника, тобто до ТОВ «ООЕК». ЇЇ старша донька, [PERSON] , також цього попередження не отримувала і їй про його надходження смс- повідомленням з відділення Укрпошти не інформували, крім того вона не могла його отримати, адже не мала довіреності на такі дії». Таким чином відправлення прибуло на відділення в якому обслуговується споживач 07.01.2024 року та на підставі підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії вважається врученим 10.01.2024 року, а тому процедура попередження споживача про припинення електропостачання здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, а аргументація [PERSON] щодо цього питання є необґрунтованою та не підтверджена жодним доказом, мало того сама [PERSON] підтверджує у тексті заяви по суті справи ( зустрічної позовної заяви) що відправлення дійсно було та повернуто відправнику в зв`язку з закінчення терміну зберігання. На час розгляду справи, за заявою позивача по зустрічному позову, суд було повідомлено про відсутність підстав для розгляду вимог про зобов`язання ТОВ «ООЕК» підімкнути домоволодіння споживача до електричних мереж у звязку із відновленням постачання електроенергії. Таким чином під час розгляду справи не доведено факт наявного порушення прав споживача, якому у звязку із наявною заборгованістю було вимкнено постачання електроенергії, що є підставою для відмови у задоволенні позову. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). У даному випадку задоволення позовних вимог ТОВ «ООЕК» є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved