Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Закревський І.В. звернувся до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи у суді, про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свій позов мотивував тим, що 28 вересня 2004 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Хмелівківської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області, за реєстровим номером № 313, і на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого все його майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, права на майно, яке складається із: земельної ділянки, площею 0,60 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; із земельної ділянки, орієнтовною площею 0.40 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства; із земельної ділянки, орієнтовною площею 0.50 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Нехвороща Володимирського району Волинської області, які були надані для приватизації [PERSON] згідно рішення Хмелівківської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 14 вересня 1992 року № 13/16, і на успадкування яких [PERSON] має право. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області. Окрім цього, [PERSON] після смерті [PERSON] частково вже оформила право власності в порядку спадкування за заповітом на деяке майно, а саме земельну ділянку площею 1,9872 гектарів, кадастровий номер 0720586000:00:001:0965, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів бувшої Хмелівківської сільської ради бувшого Володимир Волинського району Волинської області. На даний час у позивачки виникла необхідність дооформити право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійний не встиг за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельні ділянки, їй у нотаріальній конторі було у цьому відмовлено. У письмовій відмові нотаріуса позивачу роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного, представник позивача просив суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, площею 0,60 гектарів, на земельну ділянку орієнтовною площею 0.40 гектарів, на земельну ділянку орієнтовною площею 0.50 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Нехвороща Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Хмелівківської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 14 вересня 1992 року № 13/16 були передані для приватизації [PERSON] . Позивач та її представник адвокат Закеревський І.В. у підготовче судове засідання не з`явилися, представник у позові просив про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, від сільського голови Зимнівської сільської ради Володимирського району Католика В.А. надійшла письмова заява, згідно якої просив суд розгляд справи проводити у відсутності їх представника. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з урахуванням безумовного визнання позову, суд, з урахуванням вимог ст. 200 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії підготовчого розгляду справи. Процесуальні дії суду під час судового розгляду: 01 серпня 2025 року ухвалою Володимирського міського суду Волинської області позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази. 01 жовтня 2025 року представник позивача подав заяву про зміну предмета позову. 03 жовтня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду. Судом встановлено\~наступні факти\~та відповідні\~правовідносини: Як вбачається з архівного витягу з рішення сесії Хмелівківської сільської ради № 13/16 від 17.03.2014 вересня 1992 року, Хмелівківська сільська рада вирішила приватизувати земельні ділянки згідно списку, у якому за № 93 зазначено, що [PERSON] виділено земельні ділянки площею 0,60 га, 0,40 га та 0,50 га, які призначені для ведення особистого селянського (підсобного) господарства. Із заповіту, посвідченого 28 вересня 2004 року секретарем Хмелівківської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області, за реєстровим номером № 313, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого все його майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] рішенням суду було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини терміном 1 місяць і вона 14 жовтня 2014 року звернулася до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно повідомлення Володимирської державної нотаріальної контори від 19.06.2025 року позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,60 га, 0,50 га та 0,40 га після смерті [PERSON] та роз`яснено позивачу, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів, вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 81 ч.1 п. «г» Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України. Відповідно до ст. 1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач [PERSON] є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлого [PERSON] , так як ніхто з інших осіб не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після його смерті, а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останнього, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved