Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2019 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність» для будівництва індивідуальних гаражів [PERSON] в [ADDRESS] .» Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 30 травня 2024 року він звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Баришівської селищної ради, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2019 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів [PERSON] » Ухвалою від 14 липня 2024 року суд відмовив йому у відкритті провадження в адміністративній справі №320/26387/24 в зв`язку з тим, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Було роз`яснено, що зазначений спір підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства. Рішенням Морозівської сільської ради від 12 червня 2002 року №02-23/3-24 йому було наділено земельну ділянку площею 50 кв.м. під будівництво гаража по [ADDRESS] . З травня місця 2007 року дана земельна ділянка використовувалась ним для зберігання бетонних блоків розташованих по периметру земельної ділянки, щоб було зрозуміло, що дана земельна ділянка має користувача. 02 лютого 2024 року земельний відділ Баришівської селищної ради повідомив його телефоном, що до Баришівської селищної ради надійшла заява від [PERSON] про те, що він здійснив самовільне зайняття земельної ділянки наданої рішеням Баришівської селищної ради від 20 травня 2019 року №312-11-07 для будівництва індивідуального гаража її сину [PERSON] 06 лютого 2024 року при обстеженні наділеної йому земельної ділянки площею 50 кв.м. в селі Морозівка комісією з розгляду земельних спорів Баришівської селищної ради, яка проводилась за відсутністю [PERSON] ним комісії було надано для огляду копію свідоцтва на право власності на земельну ділянку одного із суміжних землекористувачів та фотокопію архівного витягу №54 від 27 вересня 2021 року щодо рішення Морозівської сільської ради про наділ йому земельної ділянки 50 кв.м. по [ADDRESS] під будівництво гаража. Заявниця [PERSON] вказала комісії на цю земельну ділянку як таку, що має адресу [ADDRESS] підтвердила факт, що на момент прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою її сину, фундаментні блоки на ділянці були вже встановлені. Після цього комісія проголосувала за звільнення ним земельної ділянки до 01 квітня 2024 року. На підставі висновку комісії з вирішення земельних спорів Баришівської селищної ради, відображеному в акті обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] , виконавчий комітетом Баришівської селищної ради було ухвалено рішення №90 від 16 лютого 2024 року. Станом на травень місць 2022 року, він добросовісно відкрито і безперервно протягом 15 років користувався спірною земельною ділянкою для гаражного будівництва, то відповідно до ч.1 ст.119 ЗК України набув право звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу даної земельної ділянки у власність. Скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки він не зміг по незалежних від нього обставинах. В зв`язку з введенням в України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, наслідком якого було заборонено безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метод такої безоплатної передачі, розроблення такої документації. Баришівська селищна рада висновком своєї комісії з вирішення земельних спорів, відображеному в акті обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] затвердженому рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 16 лютого 2024 року №90 не визнала його право на приватизацію спірної земельної ділянки. 13 березня 2024 року він звернувся з запитом на отримання публічної інформації до Баришівської селищної ради, для з`ясування підстав прийняття рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,003 га у приватну власність для будівництва індивідуального гаража [PERSON] в [ADDRESS] . З наданих копії Баришівською селищною радою на його запит, [PERSON] просив продовжити термін дії рішення №134-12-07 від 14 липня 2015 року та дати згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не зазначаючи при цьому в заяві органу місцевого самоврядування, котрий прийняв таке рішення не додаючи копії такого рішення до своєї заяви. Клопотання у формі заяви про поновлення рішення невідомого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування не передбачене ст.118 ЗК України, що свідчить про порушення зазначеної статті ЗК України посадовими особами Баришівської селищної ради при розгляді заяви [PERSON] від 26 березня 2019 року. До заяви також не додано графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що є обов`язковим згідно із вимогами ч.6 ст.118 ЗК України. 01 квітня 2024 року він повторно звернувся з запитом на доступ до публічної інформації до Баришівської селищної ради, як розпорядника інформації, щодо підстав для прийняття рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2024 року про надання дозволу на розробку проектну землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.003 га у приватну власність для будівництва індивідуального гаража [PERSON] в [ADDRESS] та надання інформації про те, ким і коли земельної ділянки було присвоєно адресу « [ADDRESS] ». Отримавши відповідь від начальника управління благоустрою, комунальної власності та містобудування В. Суходольського в якій було пораджено звернутися до архівного відділу Броварського РДА, що могло свідчить про відсутність у Баришівській селищної раді документів на підставі яких прийняте рішення №321-11-07 від 20 травня 2019 року. У відповіді було зазначено, що інформація про прийняття рішення уповноваженого органу про присвоєння адреси земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів в селі Морозівка №69/2 в Баришівській селищній раді відсутня. 20 травня 2024 року Баришівська селищна рада звернулась до Баришівського районного суду з позовом до нього про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності та привести її у придатний для використання стан, позбавив його права на приватизацію в майбутньому спірної земельної ділянки. На підтвердження обставин зазначених у позовній заяві у якості доказу Баришівською селищною радою додано до позовної заяви копію рішення Морозівської сільської ради №134-12-07 від 14 липня 2015 року за підписом головуючої 12 сесії Морозівської сільської ради Гальченко А.А. без видимого відтиску печатки, за яким можливо ідентифікувати орган місцевого самоврядування, печаткою якого скріплений підпис. 27 вересня 2024 року він звернувся до архівного сектору Броварської РДА з заявою про видачу йому копії рішення Морозівської сільської ради. На його запит було повідомлено, що в документах архівного фонду «Морозівська сільська рада» за 2015 рік рішення Морозівської сільської ради від 14 липня 2015 року №134-12-07 не виявлено. До даних розміщених на сайті ЦВК за результатами місцевих виборів, які відбулися 31 жовтня 2010 року депутатами Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області було обрано 16 осіб, серед яких прізвище [PERSON] відсутнє. Особа, яка не мала депутатського мандата не могла бути головуючою на сесії Морозівської сільської ради і не мала повноважень підписувати рішення сесії Морозівської сільської ради №134-12-07 від 14 липня 2015 року. Він зазначає, факт має всі ознаки підробленого документу. Рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2019 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів [PERSON] в [ADDRESS] » має для нього негативні наслідки у вигляді земельного спору, порушує його право та законний інтерес після закінчення воєнного стану в Україні звернутися до Баришівської селищної ради з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність на підставі ст.118 ЗК України і він змушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити послався на вище означені обставини. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що не було порушень прав позивача під час ухвалення рішення Баришівської селищної ради. Оскільки рада уповноважена давати дозвіл на розробку документації на землю любої людині, яка звертається до селищної ради з заявою на дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Стосовно позовної заяви представником відповідача [PERSON] був наданий відзив в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2019 року. Відзив обґрунтував тим, що рішення про виділ земельної ділянки під будівництво гараж по [ADDRESS] не дає право власності на неї. Позивач не відноситься до переліку суб`єктів, яким може бути надано право постійного користування землями державної та комунальної власності перелічених частиною 2 ст.92 ЗК України. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою не гарантує особі набуття права власності на земельну ділянку, а сам собою дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є документом, на підставі якого виникає право власності або користування земельною ділянкою. Твердження позивача що з 2007 року він користується спірною земельною ділянкою для зберігання бетонних блоків розташованих по периметру земельної ділянки не є законним, оскільки дозвіл на зберігання бетонних блоків на спірній земельній ділянці позивачем отримано не було. 13 липня 2006 року рішенням Морозівської сільської ради 325-02V «Про розгляд заяви громадян по земельних питаннях», де пп.3 п.10 визначено надати дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки для будівництва гаража [PERSON] в селі Морозівка вулиця садова, загальною площею 0,03га. 29 вересня 2011 року Морозівської сільської ради №202-11-06 «Про уточнення земельної ділянки , а саме [ADDRESS] яка облікується за [PERSON] .. 04 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до Морозівської сільської ради із заявою, в якій просив вилучити земельну ділянку 69/1 площею 0,003 га для будівництва гаража по [ADDRESS] .06 вересня 2012 року рішенням Морозівської сільської ради №372-22-06 вирішено земельну ділянку [ADDRESS] для гаражного будівництва вилучити у [PERSON] 04 вересня 2012 року до Морозівської сільської ради надійшла заява від [PERSON] (дочка позивача) з проханням надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку №69/1. 06 вересня 2012 року Морозівською сільською радою було прийнято рішення №374-22-06 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва». До протоколу засідання двадцять другої позачергової сесії Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 22 лютого 2017 року №22 є пояснювальна записка до заяви [PERSON] у якій зазначив , що 15 серпня 2013 року він звертався до сесії Морозівської сільської ради з заявою про вилучення земельної ділянки для гаражного будівництва по [ADDRESS] на користь його дочки [PERSON] . Рішенням сесії Морозівської сільської ради від 29 серпня 2013 року №570-36-06 враховуючи той факт, що дана земельна ділянка спільно з ділянкою 69/1 для гаражного будівництва по [ADDRESS] загальною площею 0,01 га обліковується за [PERSON] вирішила залишити земельну ділянку № [NUMBER] для гаражного будівництва в [ADDRESS] за [PERSON] . Станом на 23 березня 2017 року за [PERSON] облікується земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів № [NUMBER] загальною площею 0,003 га. В свою чергу [PERSON] звернувся у 2017 році до Баришівського районного суду Київської області з позовом до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області в якому просив визнати протиправною діяльність відповідача, яка полягає у не розгляді його заяви від 20 липня 2017 року про поновлення дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва площею 0,01 га за адресою [ADDRESS] , та зобов`язати сільську раду розглянути його заяву та надати дозвіл. Постановою Баришівського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з відповідним рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу. 27 червня 2017 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у справі 355/533/17 апеляційна скарга [PERSON] залишено без задоволення, а постанова Баришівського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року без змін. Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом досліджено надані до відзиву матеріали, а саме: Копія протоколу засідання 22 позачергової сесії Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області VII скликання від 23 лютого 2017 року №22 .(а.с.4043) Копію пояснювальної записки до заяви [PERSON] «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування(оренду).(а.с.44-45) Копію рішення від 06 вересня 2012 року №374-22-06 Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва стосовно заяви [PERSON] ».(а.с.46-47) Копію рішення від 29 вересня 2011 року №202-11-06 Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області «Про уточнення адреси земельних ділянок для гаражного будівництва» з додатком- адресами земельних ділянок для гаражного будівництва, які розташовані в селі Морозівка (а.с.48-53) Копію рішення від 13 липня 2006 року №25-02-V Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області «Про розгляд заяви громадян по земельних питаннях»;(а.с.54-64) Позивач [PERSON] надав відповідь на відзив стосовно своєї позовної заяви просив відхилити відзив поданий стороною відповідача. Визнати незаконним та скасувати рішення Баришівської селищної ради №312-11-07 від 20 травня 2019 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів [PERSON] в [ADDRESS] ». У своїй відповіді зазначив, що надані докази стороною відповідача не містять інформації щодо предмету доказування в даній цивільній справі і жодним чином не спростовують факти наведені ним у позовній заяві і вони не є належними. Суд не повинен брати їх до розгляду. Сторона відповідача не наводить належних доказів про те, що рішення Морозівської сільської ради від 12 червня 2002 року №02-23/3-24 є не дійсним або скасованим в установленому законом порядку. Сторона відповідача посилається на прийняте Морозівською сільською радою Баришівського району Київської області рішення №134-12-07 від 14 липня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва [PERSON] » не додаючи копії самого рішення у додатках до відзиву і воно не може бути прийняте судом як належний доказ. Він кваліфікує це рішення таким, що має ознаки підробленого документу з додаванням необхідних доказів, та без доведення відповідачем справжності документу, воно не може бути прийняте судом як належний доказ. Він вважає, що відповідачем у відзиві не спростовано жодного факту незаконності рішення Баришівської селищної ради, яке є предметом спору у цивільній справі. Клопотання позивача [PERSON] про витребування в Баришівській селищній раді копію рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області №137-12-07 від 14 липня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва [PERSON] , в [ADDRESS] » було задоволено.(а.с.86) З копії отриманого рішення від 14 липня 2016 року №134-12-07 Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області слід, що [PERSON] був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,003 га для будівництва індивідуальних гаражів в [ADDRESS] біля земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS] для гаражного будівництва площею 0,01га.(а.с.102) Листа завідувача архівного сектору архівного відділу Баришівський архівний сектор Броварської районної державної адміністрації Київської області Юлії Хоменко слід, що документах архівного фонду «Морозівська сільська рада» за 2015 рік рішення Морозівської сільської ради 14 липня 2015 року №134-12-07 не виявлено.(а.с.111) Судом досліджені надані матеріали до позовної заяви, а саме: Копію паспорта позивача [PERSON] з якого слід, що він є громадянином України.(а.с.8-9) Копію ухвали в адміністративній справі від 14 липня 2024 року судді Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М. про відмову у відкриті провадження. (а.с.10-11) Копію архівного витягу від 15 березня 2024 року Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області рішення від 20 травня 2019 року №312-11-07 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватному власність для будівництва індивідуальних гаражів», з якої слід, що був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну для будівництва індивідуальних гаражів по Баришівській селищній раді та відповідних старостинських округів громадянам в тому числі [PERSON] жителю села Морозівка на земельну ділянку площею 0,003 га для будівництва індивідуальних гаражів в [ADDRESS] .(а.с.12-13) Копію архівного витягу від 27 вересня 2021 року №54 на заяву №54 від 27 вересня 2021 року в адресу [PERSON] .. Рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області «Розгляд заяв громадян про наділ, доділ, вилучення та переведення земельних ділянок», де було вирішено про надання земельної ділянки 50 кв.м. по [ADDRESS] під будівництво гаража [PERSON] .(а.с.14) Копію рішення від 16 лютого 2024 року №90 виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області «Про затвердження акту обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] з якого слід, що було затверджено акт комісії від 06 лютого 2024 року обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] (а.с.15) Копію обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] від 06 лютого 2023 року з якого слід, що комісія дійшла висновку, що на земельній ділянці в [ADDRESS] самовільно встановлені бетонні блоки та металевий каркас [PERSON] дозвільні документи на використання земельної ділянки у [PERSON] відсутні, було зобов`язано [PERSON] звільнено самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0030 га для будівництва індивідуальних гаражів, розташовану в [ADDRESS] в термін до 01 квітня 2024 року.(а.с.16) Копію заяви від [PERSON] про розгляд питання щодо самовільного зайняття земельної ділянки для будівництва гаража в [ADDRESS] [PERSON] за рішенням від 14 липня 2015 року №134-12-07 повторним рішенням від 20 травня 2018 року №312-11-07 ділянка яка надана її сину [PERSON] , який перебуває на військовій службі.(а.с.18) Копію заяви [PERSON] до голови Баришівської селищної ради Вареніченку О.П. про продовження терміну дії рішення №134-12-07 від 14 липня 2015 року та дати згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 0,0003 га для індивідуального гаражного будівництва від 26 березня 2019 року.(а.с.19) Копію рішення від 14 липня 2015 року №134-12-07 Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва [PERSON] » з якого слід, що був наданий дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,003га для будівництва індивідуальних гаражів в [ADDRESS] біля земельної ділянки [ADDRESS] для гаражного будівництва площею 0,01 га [PERSON] . Рішення дійсне на протязі двох років. Рішення підписано головуючим 12 сесії Морозівської сільської ради Гальченко А.А.(а.с.22) Копію відповіді на запит [PERSON] від 27 вересня 2024 року №164 завідуючої архівним сектором Броварської районної державної адміністрації Київської області архівний відділ Баришівський архівний сектор Юлії Хоменко слід, що в документах архівного фонду «Морозівська сільська рада» за 2015 рік рішення Морозівської сільської ради від 14 липня 2015 року №134-12-07 не виявлено.(а.с.23) Досліджений скріншот з сайта ЦВК за результатами місцевих виборів які відбулися 31 жовтня 2010 року депутатів Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області прізвище [PERSON] не виявлено.(а.с.24) Частиною першою\~статті 116 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Положеннями\~статті 123 ЗК України\~визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно з частиною шостою\~статті 186 ЗК України\~проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею186-1 цього\~Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування. Згідно із статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. У постанові від 27.02.2018 у справі № 545/808/17 Верховний Суд погодився з тим, що «чинним законодавством не передбачено право сільської ради відступати від положень ст.118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття сільською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі». Згодом цей висновок було застосовано в багатьох інших справах. Узагальнено його суть зводиться до того, що дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки треба надавати усім, хто звернувся. Як наслідок, проект можуть розробляти одночасно декілька замовників, а хто з них отримає ділянку, - визначатиметься на стадії затвердження проекту та надання її у власність. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Жодних доказів порушення стороною відповідача норм чинного законодавства при прийнятті рішення Баришівської селищної ради №312-11-01 від 20 травня 2019 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для будівництва індивідуальних гаражів [PERSON] в [ADDRESS] в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON] матеріали справи не містять. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом; правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб (постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77361939) Отже з таких підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: dismissed