Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що [PERSON] в період часу з 2004 року по 2011 року перебувала у шлюбі із відповідачем - [PERSON] . Коли позивач почав проживати однією сім`єю зі [PERSON] з 2007 року, вона ще перебувала у шлюбі із відповідачем, хоча з ним не проживала разом та не мала із ним стосунків. Вказує, що [PERSON] завагітніла від позивача. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , актовий запис про його народження було проведено згідно вимог діючого законодавства, тому батьком дитини був записаний [PERSON] . Вказує, що місце перебування відповідача не відоме, та, що [PERSON] не може бути батьком [PERSON] . Представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, просив позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (оголошення на сайті), заяв не надавав, відзив не подав. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у відповідачки народилась дитина, [PERSON] , про що 12.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, складено відповідний актовий запис № 1106, в якому батьком дитини зазначено [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області. Рішенням (мовою оригіналу) Суда по семейным делам в Тель-авивском Округе, дело № [NUMBER] , 25.07.2011 Барнив против Степановой, яке заверено переводом нотариса в г. Нетания, Израиль, №6354, від 25.07.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29.04.2015 року у справі №234/5026/15-ц, позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданого позивачем результату дослідження №31145 від 14.06.2021 р., від Медико-генетичного центру «МамаПапа» (Ліцензія МОЗ №1168 від 03.10.2016), в якому порівнювались зразки [PERSON] та [PERSON] (дитина), в результаті якого було встановлено ймовірність батьківства: 99,999999%. При цьому у Звіті про результати дослідження аналізу ДНК на батьківство №31145 від 14.06.2021 р. Медико-генетичного центру «МамаПапа» вказано: «Оскільки забір матеріалу відбувався без дотримання процедури ідентифікації особистостей, даний документ видається виключно для особистого користування і може не мати сили у суді". Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, зроблено наступний висновок. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed