Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

17 червня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , згідно з якою остання просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , кошти, пов`язані з додатковими витратами на навчання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 21 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі між собою, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, з 10 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року змінено спосіб та розмір аліментів, що стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1\\4 частки з усіх видів доходів відповідача, до повноліття дитини. З 01 вересня 2024 року [PERSON] навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правовий коледж» на денній формі навчання, що підтверджується Договором про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти № 268/09-24 від 05 серпня 2024 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 168 000,00 грн. Вартість навчання на один рік становить 42 000,00 грн. З відповідачем обговорювалося питання навчання доньки в даному навчальному закладі, останній гне заперечував та обіцяв допомагати, проте добровільно не надає коштів на навчання доньки та сплачує аліменти лише в сумі 3 000,00 грн щомісячно. Доходи позивача в мі 16 395,89 грн без вирахування податків не дають можливість позивачу оплачувати навчання та утримання доньки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2025 року справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 23 липня 2025 року судом отримано інформацію з ЦМУ ДМС України щодо реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 липня 2025 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16 вересня 2025 року. Через неявку відповідача в судове засідання 16 вересня 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 20 жовтня 2025 року. 10 вересня 2025 року на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання 20 жовтня 2025 року сторони не з`явилися про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно та належним чином. За таких умов суд відповдіно до ст. 281 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявними у матеріалах\~ справи доказами. Фіксування судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Сторони перебували у шлюбі між собою. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, з 10 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року змінено спосіб та розмір аліментів, що стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1\\4 частки з усіх видів доходів відповідача, до повноліття дитини. З 01 вересня 2024 року [PERSON] навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правовий коледж» на денній формі навчання, що підтверджується Договором про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти № 268/09-24 від 05 серпня 2024 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 168 000,00 грн. Вартість навчання на один рік становить 42 000,00 грн. Позивачем надано докази сплати вартості навчання за 2024-2025 роки на загальну суму 42 000.00 грн. Розмір заробітної плати позивача за березень-квітень 2025 року становив 16403,50 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/20, аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Верховний Суд у своїх постановах від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 26 вересня 2018 року у справі №569/6838/15 дійшов таких висновків, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача\~ додаткові витрати на дитину, які понесені позивачкою у зв`язку з оплатою вартості навчання доньки у приватному навчальному закладі перед вищої освіти. Наявність таких обставин має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Однак позивачка не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою дитини тощо. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що позивачкою не надано доказів, які суми вона отримує від відповідача в рахунок аліментів та не надано обґрунтування, що цих витрат недостатньо для покриття сплати вартості освітньої послуги за договором. Також позивачкою не надано доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки на платній основі саме в Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правовий коледж», в якому остання навчається.\~ За таких обставин, суд вважає, що відповідач не повинен нести тягар додаткових витрат на дитину за це навчання. Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Така правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18. Отже, враховуючи, що навчання доньки у Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правовий коледж» не відноситься до особливих обставин, які визначені ст.185 СК України, що передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, а також те, що позивачкою не надано доказів, що аліменти, які вона отримує на дитину, не покривають витрати на її навчання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Разом з цим, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку недостатності грошових коштів, які надходять у вигляді аліментів, на оплату навчання неповнолітньої доньки, позивач вправі звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються на її користь з відповідача. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає, що судові витрати у справі мають бути компенсовані за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed