Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у липні 2025 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який 02.06.2020 заповів усе своє майно [PERSON] , та [PERSON] , у рівних частинах кожній, у тому числі квартири [ADDRESS] . Наприкінці січня 2025, [PERSON] стало відомо про можливу смерть [PERSON] на території Держави Ізраїль, у зв?язку з чим, на адресу посольства України в Державі Ізраїль направлено адвокатський запит щодо надання інформації про засвідчення факту смерті [PERSON] та надання копії свідоцтва про смерть [PERSON] . У встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки не мала такої можливості у зв?язку з оформленням документів про смерть спадкодавця на території Держави Ізраїль та їх подальше направлення до України. Останній день у вступ в спадщину припадав на дату 08.06.2025. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] отримано 09.06.2025, тобто після спливу строку у вступ в спадщину, вказаний строк було пропущено. 16.06.2025 представник позивача звернувся до агентства перекладів, з метою здійснення перекладу свідоцтва про смерть громадянина [PERSON] . У зв?язку із фактичним проживанням [PERSON] у Королівстві Нідерланди, було підготовлено довіреність про уповноваження [PERSON] , бути її представником з питань ведення її спадкових та судових справ, яку 30.06.2025 було засвідчено нотаріусом, 07.07.2025 апостильовано та передано до України. 18.07.2025 [PERSON] звернувся до ПН КМНО Доценко О.В. щодо відкриття спадщини, постановою якої 14.08.2025 [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини спадкового майна, яке зазначене у заповіті, з приводу того, що пропущений строк для прийняття спадщини. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 73-74). Ухвалою судді від 06.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 75-78). Ухвалою судді від 20.08.2025 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 161-162). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.10.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 170). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, 14.10.2025 до суду надійшло клопотання про слухання справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 168). Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на сайті. Відзив на позовну заяву до суду не направив, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Третя сторона у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи cудом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Держави Ізраїль, яке апостильоване з перекладом (а.с. 139-141). Свідоцтво про смерть видано Посольством Ізраїлю Київ 09.06.2025 [PERSON] (а.с. 135-138). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Ленінградською районною радою народних депутатів міста Києва від 06.08.2001 згідно з розпорядженням від 06.08.2001 за №1593 та зареєстрований в Київському міському бюро інвентаризації та реєстрації прав власності на об?єкти нерухомого майна від 10.08.2001 року №4201, 1/2 квартири [ADDRESS] належала [PERSON] та 1/2 квартири [ADDRESS] належала [PERSON] (а.с. 105). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВМІ №012637 від 10.07.2009, зареєстрованого в реєстрі за №4-1452 виданого державним нотаріусом Основенко Л.М., 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , визнано спадковим майном. Спадкоємцем вказаного майна визнано [PERSON] (а.с. 106). 02.06.2020 [PERSON] , заповів усе своє майно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у рівних частинах кожній, що підтверджується заповітом зареєстрованим в реєстрі №1196, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В. (а.с. 104). На адвокатський запит з Посольства України в Державі Ізраїль надійшла відповідь №6/64/36-500-14274 від 07.02.2025 про те, що проведеною перевіркою за обліками консульського відділу Посольства встановлено, що Посольством не здійснювалась реєстрація смерті громадянина [PERSON] та відсутня будь-яка інша інформація стосовно громадянина [PERSON] . Разом з тим, роз?яснено, що документи, які видаються МВС Держави Ізраїль, на підтвердження факту реєстрації актів цивільного стану, зокрема, реєстрації смерті, мають витребуватися виключно через дипломатичні представництва (Консульські установи) Держави Ізраїль за кордоном (в даному випадку - через Посольство Держави Ізраїль в Україні), або за допомогою законних представників на території Ізраїлю (місцевих адвокатів) (а.с. 109). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №148/02-31 від 14.08.2025 ПН КМНО Доценко О.В. відмовлено [PERSON] від імені та в інтересах якої діє [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини спадкового майна, яке зазначене у заповіті, з приводу того, що пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 155). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи доводи позивача про те, що вона не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини, у зв?язку з оформленням документів про смерть спадкодавця - [PERSON] , на території Держави Ізраїль та їх подальше направлення до України, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вони пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved