Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що 13 серпня 1989 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, на момент звернення до суду з позовом їхні спільні діти є повнолітніми. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, відносини поступово погіршувалися між ними, перебування у шлюбі показало різницю їхніх характерів та поглядів на сімейне життя та обов`язки. Позивач вказує, що збереження сім`ї не можливе через різні погляди на життя, сімейні стосунки між ними не підтримуються. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, досягти згоди щодо розірвання шлюбу через органи ДРАЦС не можливо через відсутність спілкування з відповідачем, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак при зверненні з заявою до суду подала клопотання, відповідно до змісту якої просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 серпня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 серпня 1989 року, виданим Старосинявським райвідділом ЗАГС Хмельницької області, актовий запис № 52. Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім`ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Таким чином, судом встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 серпня 1989 року.

Outcome: approved