Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

13.12.2024 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 грудня 2016 року [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» уклали кредитний договір № 8731548258, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 11.99%. Загальний розмір кредиту 11 992 грн. На виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, ТОВ «ФК «ЦФР» було видано кредит Відповідачу, однак позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 33660 грн. 76 коп. 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 8731548258 від 15 грудня 2016 року до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів. Далі, 29 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 8731548258 від 15 грудня 2016 року. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Бурхана С.М. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. від 20.12.2024 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Розпорядженням заступника керівника апарату суду № 86 від 29.04.2025 на підставі рішення зборів суддів № 4 від 08.04.2025 призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 справу розподілено судді Петрюк Т.М. Розпорядженням керівника апарату суду № 286 від 16.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 "Про звільнення судді [PERSON] у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 30.07.2025 справу прийнято до свого провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Учасникам справи надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви та доданих до неї документів, яку відповідачем отримано, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк не подала до суду відзиву на позов, а відтак не скористалася наданими їй процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 ЦПК України. Відповідно до частини 5 статті 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ФК «Центр прийняття рішень» та підписала Заяву № 8731548258, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 11992 грн., строком кредитування 48 місяців. Також, в заяві № 8731548258 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» відповідачем зазначено свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, РНОКПП, паспортні дані, місце роботи, адресу зареєстрованого та фактичного місця проживання, номер мобільного телефону. Як вбачається з пункту 3 Заяви № 8731548258 від 15 грудня 2016 року [PERSON] доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати, за рахунок отримуваного нею кредиту, такі суми грошових коштів: 9200 грн. переказ на картковий рахунок № [NUMBER] на користь [PERSON] за рахунок кредиту за Кредитним договором № 8731548258 від 15.12.2016., 400 грн. на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - страховий платіж, 2208 грн. на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - оплата страхового платежу за договором страхування № 8731548258-С від 15 грудня 2016 року. Пунктом 4 Заяви 8731548258 від 15 грудня 2016 року є графік платежів, відповідно до якого: сума загального щомісячного платежу за період з 15.12.2016 по 18.12.2020 включно становить 36422 грн. 59 коп., та складається з: суми повернення кредиту у розмірі 11992 грн., річних та щомісячних процентів у загальному розмірі 24430 грн. 59 коп. Заява № 8731548258від 15 грудня 2016 року та Графік платежів підписано особисто відповідачем. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 8731548258 від 15 грудня 2016 року до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів, що підтверджується випискою з додатку № 1 до договору відступлення прав вимог № 20190626 від 26 червня 2019 року. Далі, 29 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 29/05/2024, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 8731548258 від 15 грудня 2016 року до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів, що підтверджується випискою з додатку № 1 до договору відступлення прав вимог № 29/05/2024 від 29 травня 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.\~514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 20190626від 26 червня 2019 року після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували виконання сторонами умов договору факторингу та, як наслідок - набуття права грошової вимоги позивача до відповідача за кредитними договорами та можливості реалізації прав нового кредитора для звернення до суду з даним позовом. Суд зауважує, що для встановлення наявності підстав для позову необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника, що неможливо без надання правової оцінки договору факторингу. При цьому, надання правової оцінки договору факторингу не є виходом за межі поданої юридичною особою позовної заяви та не порушує презумпцію правомірності правочину, оскільки для встановлення наявності підстав для здійснення правонаступництва у кредитних правовідносинах необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. Крім того, судом встановлено, що довідкою № 3483586-SG, виданою 16.07.2019 ТОВ «ФК «ЦФР» зазначено, що [PERSON] дійсно оформила кредит у ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» кредитний договір № 8731548258 від 15.12.2016 на загальну суму 11992 грн. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2024 року у справі 381/1647/21 (провадження № 61-4504св23). Суд враховує, що ТОВ «ФК ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» не банк, та не банківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» в т. ч. Інструкції затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за № 481, а відтак розрахунки, долучені позивачем до матеріалів справи можуть прийматися до уваги, як такі з яких вбачається розмір та періодичність нарахування відсотків. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перерахування відповідачу грошових коштів, як обов`язкову умову виконання договору, як то платіжна інструкція чи квитанція про перерахування грошових коштів. Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2024 року у справі 381/1647/21 (провадження № 61-4504св23). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Суд звертає увагу на те, що згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження виконання зобов`язання первісним кредитором в частині надання грошових коштів за кредитним договором. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у випадку відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed