Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 25110,25 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем було укладено договір позики № 3407609071-54735. За вказаним договором відповідач отримав 3500 грн. у кредит строком на 20 діб, за умови сплати 1,95% в день. Вказаний договір був укладений в електронній формі. Відповідач не повернув позику повністю. 07 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №07-09/21 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3407609071-54735. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-03/2023/01 за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3407609071-54735. З огляду на вказане, позивач вважає, що він наділений правом вимоги до відповідача з питання стягнення заборгованості за вказаними договорами. Позивач вважає, що розмір заборгованості за договором № 3407609071-54735 становить 25110,25 грн., з яких 3500 грн - тіло кредиту, 21610,25 грн - проценти нараховані на заборгованість на дату відступлення права вимоги. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в якій відповідачу в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено. 27 травня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Ходіної Н.В. У відзиві представник відповідача вказує, що позивачем не надано доказів підписання кредитного договору та факту перерахування відповідачу грошових коштів за договором позики № 3407609071-54735. Також на думку представника відповідача не надано доказів переходу права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» до позивача. Крім того представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості за кредитом повинен бути проведений у межах строку кредитування. Щодо судових витрат, представник відповідача заперечила проти розміру витрат на правову допомогу, вказавши про їх необґрунтованість. 02 червня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якому підтримано правову позицію викладену у позові. Позивач також вказав, що відповідач частково здійснив погашення заборгованості за кредитним договором № 3407609071-54735. Вказане на думку позивача також підтверджує укладання договору відповідно до волевиявлення відповідача. Також позивачем подані клопотання про витребування у АТ «СЕНС БАНК» інформацію чи видавалась відповідачу кредитної картки та зарахування на неї кредитних коштів та про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 16 червня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в якій було підтримано правову позицію викладену у відзиві на позов. Також представник відповідача заперечив проти витребування доказів, вказуючи, що відповідне клопотання повинно бути подано з позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2025 постановлено здійснити перехід у розгляді справи з спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 23.07.2025. 23 липня 2025 року у судове засідання з`явився представник позивача, адвокат Змієвська Т.П. Відповідач та його представник не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити клопотання про витребування доказів, з огляду на невизнання відповідачем отримання коштів за договором позики. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2025 постановлено відкласти розгляд справи за 16.09.2025, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, зобов`язано АТ«СЕНС БАНК» надати Солом`янському районному суду м. Києва письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: - інформацію, чи видавалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) кредитна картка № [NUMBER] ; - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 3 500,00 грн., які 13.03.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 13.03.2021 по 13.04.2021; - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] з 13.03.2021 по 13.04.2021 року. 14 серпня 2025 року на виконання вимог суду від АТ «СЕНС БАНК» надійшла витребувана інформація. 16 вересня 2025 року у судове засідання з`явився представник позивача, адвокат Змієвська Т.П. Відповідач та його представник не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача у судовому засіданні повідомила, що з урахуванням позиції відповідача та отриманих доказів у позивача є необхідність уточнення розміру позовних вимог, у зв`язку із чим просила відкласти розгляд справи. У зв`язку із вказаним розгляд справи відкладено на 16.10.2025. 09 жовтня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій позивач зменшив розмір позовних вимог до 13976,91 грн, з яких 2058 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 11918,91 грн. заборгованість за процентами. Позивач вказав, що у розрахунках враховано погашення відповідачем частини боргу за тілом кредиту, а також зменшено розмір нарахування за процентами з урахуванням умов кредитного договору та приписів ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 16 жовтня 2025 року сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В матеріалах справи міститься копія договору позики № 3407609071-54735 від 13.03.2021, сторонами в якому зазначені ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] (паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до п.п. 2.2 - 2.4. цього договору кредит надається на суму 3500 грн; строк кредитування 20 діб, починається з 13.03.2021 та закінчується 02.04.2021. У п. 2.5. договору зазначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити плати згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до цього договору). У п. 9.4. договору вказано, що позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702 проценти річних. Згідно п. 9.7. договору сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розміру передбаченому п. 9.4. договору. У додатку № 1 до договору № 3407609071-54735 визначено розмір процентної ставки - 1,95% в день та загальну вартість кредиту - 4860 грн. У розділі 10 договору вказані реквізити сторін, в яких зокрема зазначені електронна пошта [INFO] та номер телефону позичальника [NUMBER] , який був використаний для отримання одноразового ідентифікатора для підписання договору B8269V7A, відправленого 13.03.2025. У матеріалах справи міститься інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» №1515/03 від 27.03.2024, згідно якої через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція переказ для позики 3407609071-54735 на суму 3500 грн на платіжну картку [NUMBER] SENS BANK. Із розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (кр.дог. № 3407609071-54735) станом на 07.09.2021 встановлено, що відповідач перерахував 2802 грн на погашення заборгованості за договором. Судом також встановлено, що 07.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №07-09/21 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3407609071-54735. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-03/2023/01 за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3407609071-54735. Також із листа АТ «СЕНС БАНК» від 06.08.2025 №10366-БТ-32.3/2025, вбачається, що [PERSON] РНОКПП [NUMBER] є клієнтом банку, на його ім`я відкрито картку № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] . Також до вказаного листа банку надано виписку по банківському рахунку [PERSON] за період з 13.03.2021 по 13.04.2021, з якого вбачається зарахування 13.03.2021 на картку відповідача переказу у сумі 3500 грн. Згідно уточненого розрахунку позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 13976,91 грн, з яких: 2058 грн - заборгованість за основним зобов`язанням у урахуванням коштів сплачених відповідачем за договором; 11918,91 грн - заборгованість за процентами, нараховані на заборгованість протягом 297 днів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд вважає, що наведені вище договори про відступлення право вимоги, копії яких долучені до матеріалів справи, доводять, що до позивача перейшло право вимоги за договором позики № 3407609071-54735 від 13.03.2021. Також позивачем надано докази оплати за вказаними договорами. Отже, суд вважає доведеним обставина переходу права вимоги за договором позики № 3407609071-54735 від 13.03.2021. Суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази також підтверджують укладання між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем договору позики № 3407609071-54735 від 13.03.2021. Адже одноразовий ідентифікатор, який був використаний для підписання договору, надсилався на номер телефону [NUMBER] , який визначений як фінансовий номер телефону відповідача у АТ «СЕНС БАНК», а отже використовувався відповідачем. Щодо виконання зобов`язань за договором позики № 3407609071-54735 від 13.03.2021, то матеріали справи (зокрема виписка по рахунку надана АТ «СЕНС БАНК») також підтверджують зарахування на платіжну картку відповідача № [NUMBER] позики 13.03.2025 у розмір 3500 грн. Судом також встановлено, що відповідач лише частково виконав власні зобов`язання за договором позики, а саме сплатив 2802 грн на погашення боргу. З огляду на вказане вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основним зобов`язанням у сумі 2058 грн є обґрунтованими, так як вказана сума є різницею між загальною вартістю позики (4860 грн) та коштами сплаченими відповідачем на погашення кредиту (2802 грн). В частині вимог позивача про стягнення нарахованих процентів, то суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Так, за договором № 3407609071-54735 від 13.03.2021 позивач, у урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 11918,91 грн процентів станом на 10.03.2023 (дату відступлення права вимоги). Вказані проценти складаються з 5096 грн., які нараховані ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» до 07.09.2021 та 6822,27 грн нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» до 10.03.2023. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 була сформована такі правові висновки: «53. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідна правова позиція в подальшому застосована Верховним Судом при вирішені інших судових справ, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 р у справі № 300/438/18. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В подальшому позичальник має право нараховувати проценти

Outcome: partial