Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Адвокат Мельник О.О. в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебувають у шлюбі, що зареєстрований 22.03.2025 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про що складено відповідний актовий запис за №127 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 березня 2025 року). Між позивачем та відповідачкою припинені шлюбні відносини з липня 2025 року. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільного господарства між подружжям немає, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони не хочуть проживати однією сім`єю та нічого не хочуть мати спільного. Враховуючи вищевикладені обставини позивач прийняв рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними вже припинені, а тому розірвання шлюбу є для позивача спробою побудувати нове щасливе життя. Подальше спільне життя, як подружжя є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим категорично наполягає на його розірванні. На даний час позивач зрозумів, що подальше сімейне життя є неможливим, шлюб існує формально і збереження шлюбу суперечить спільним інтересам з відповідачкою. Позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачкою. Представник позивача просить суд не надавати сторонам строк на примирення та розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але його представник надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, тому розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, на думку суду, наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається, 22.03.2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про що складено відповідний актовий запис за №127 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 березня 2025) /а.с.9/. Між позивачем та відповідачкою припинені шлюбні відносини з липня 2025 року. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є, на думку суду, неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому із вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Судові витрати на прохання представника позивача суд відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved