Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач 24.10.2024 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 405\~599,53 грн. як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві. Позов мотивований тим, що 13.10.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 1889/23-Т/Дп/05, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Subaru Forester, д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 19.03.2024 року в м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 35А сталась ДТП за участю автомобілів Subaru Forester, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Hyundai Getz, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно звіту № ЄУs200324 від 07.04.2024 року, наданого судовим експертом Мазурек О.А., вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобілю Subaru Forester, д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження склала 696\~717,82 грн., що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ. Розмір ринкової вартості 955\~099,43 грн., розмір страхової суми 1\~000\~001,00 грн., розмір придатних залишків 391\~000,00 грн. Тобто загальна сума збитку 564\~099,43 грн. з розрахунку: розмір ринкової вартості 955\~099,43 грн. розмір придатних залишків 391\~000,00 грн. = 564\~099,43 грн. Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував страхувальнику кошти 564 099,43 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Hyundai Getz, д/н [NUMBER] , була застрахована в НАСК «Оранта», позивач має право зворотної вимоги в межах ліміту полісу (160\~000,00 грн. ліміт за шкоду майну) з урахуванням франшизи (1\~500,00 грн. франшиза). НАСК «Оранта» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» суму страхового відшкодування в розмірі 158\~500,00 грн. Тобто залишається сума в розмірі 405 599,53 грн. (564 099,43 грн. 158 500,00 грн. = 405 599,53 грн.). Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28.10.2024 року призначено справу до судового розгляду по суті. 31.12.2024 року до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Відповідно до наведених вище положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач мав право на відшкодування від страховика різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. З наданого позивачем до позову висновку судового експерта Мазурек О.А. від 07.04.2020 року № ЄУs200324 вбачається, що перед експертом не ставилось питання щодо визначення вартості транспортного засобу після ДТП. 22.01.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на те, що визначення вартості ТЗ після ДТП виконується відповідно до п. 27.8 умов договору № 1889/23-Т/Дп/05 від 13.10.2023 року, а саме: розміщення на онлайн-аукціонах продажу автомобілів та обрання найвищої ціни/найкращої пропозиції (зобов`язуюча пропозиція (вартість ТЗ після ДТП)). Представник позивача у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 13.10.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1889/23-Т/Дп/05 «КАСКО 50/50», згідно умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Subaru Forester, д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Загальна страхова сума 1\~000\~001,00 грн. (а.с. 5-12). 19.03.2024 року в м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 35А сталась ДТП за участю автомобілів Subaru Forester, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Hyundai Getz, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 17-21). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2024 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 21). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта № ЄУs200324 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальних збитків від 07.04.2024 року, наданого судовим експертом Мазурек О.А., вартість відновлювального ремонту, з технічної точки зору, з урахуванням зносу автомобілю Subaru Forester, д/н [NUMBER] , на момент проведення дослідження, становить 696\~717,82 грн. (а.с. 22-41). Тобто загальна сума збитку становить 564 099,43 грн. із розрахунку: 955 099,43 грн. (розмір ринкової вартості) 391 000,00 грн. (розмір придатних залишків) = 564 099,43 грн. Згідно з п. 27.8 Договору страхування при повній загибелі ТЗ (п. 31.3.4 Договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього Договору, за вирахуванням вартості залишків ТЗ, встановленого згідно з розділом 12 Договору франшизи та додаткового страхового платежу. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема онлайн-аукціон з продажу автомобілів або аналогічні аукціони) або шляхом проведення незалежної експертизи або оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку). Відповідно до умов договору страхування позивачем на підставі страхового акту № 006.00469324-1 від 18.04.2024 року, розрахунку страхового відшкодування (а.с. 45, 46) сплачено страхувальнику кошти в розмірі 564 099,43 грн. (а.с. 47). Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Hyundai Getz, д/н [NUMBER] , була застрахована в НАСК «Оранта» полісом [NUMBER] (а.с. 48). НАСК «Оранта» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» суму страхового відшкодування в розмірі 158 500,00 грн. (а.с. 49). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля Subaru Forester, д/н [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30.10.2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22.04.2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачеві таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 405 599,53 грн. (564 099,43 грн. 158 500,00 грн. = 405 599,53 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6\~083,99 грн. (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved