Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за змістом якої просить стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2028 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у період часу з 2006 року по 2007 рік вони із відповідачем [PERSON] мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який з моменту народження і до теперішнього часу перебуває на її повному утриманні, мешкає та зареєстрований разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.03.2019 року у справі № 2-870-11 з [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки стягувалися щомісяця з 25.11.2010 року аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини. На момент подання цього позову, повнолітній син сторін [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів (IV рівня акредитації) за напрямком підготовки (спеціальністю) «051 Економіка». Навчання проводиться за кошти фізичних та юридичних осіб (контракт). Термін навчання в Університеті за освітнім рівнем «бакалавр» до 30.06.2028р. Позивачка [PERSON] не має змоги самостійно утримувати повнолітнього сина [PERSON] у зв?язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду із даним позовом. Відповідач є працездатним, має реальну можливість матеріально допомагати своєму синові, добровільно матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина в період його навчання в університеті не надає, будь - якої участі у вихованні дитини не приймає. З огляду на вказані обставини позивачка просить стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина на період його навчання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 15.09.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В підготовче засідання, призначене на 10.10.2025 року, позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, причини неявки суду не повідомили, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в підготовче засідання, призначене на 10.10.2025, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, причини неявки суду не повідомив, від нього надійшла заява про визнання позову, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає, просить розгляд справи здійснювати без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в підготовче засідання, призначене на 10.10.2025, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи, дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами. [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.10.2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 678 (а.с. 12). З [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягувались аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується виконавчим листом, виданим 28.03.2011 року на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.03.2011 року у справі № 2-870-11 (арк.с. 13). [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/010903977 від 05.08.2025 року (а.с. 7), Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/010883695 від 05.08.2025 року (а.с. 11), Відповідю № 1778780 від 16.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 24), і досяг повноліття [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] від 20.03.2025 року (а.с. 9). Відповідно до довідки, виданої деканом факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів В.В. Даценком, від 01.07.2025 року за вихідним № 12.5-30/216 [PERSON] дійсно є студентом 1 го курсу денної форми навчання факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів (IV рівня акредитації) за напрямом підготовки (спеціальністю) «051 Економіка». Наказ про зарахування на навчання № 552kc від 14.08.2024 року. Навчання проводиться за кошти фізичних та юридичних осіб (контракт). Термін навчання в Університеті за освітнім рівнем «бакалавр» до 30.06.2028 року. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Аналогічне положення міститься і у статті 4 ЦПК України. Відповідно до статті 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками своїх повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно з частинами першою - третьою статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року). Згідно частиною першою другою статті 200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. До початку підготовчого засідання у справі Відповідач подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги той факт, що батьки зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину до досягнення нею 23-річного віку за умови, що вона продовжує навчання, та визнання позову відповідачем, який повністю визнав вимоги позивача, ніяких клопотань чи заперечень суду не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved