Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Комерційний Банк\~«Глобус» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2021 між АТ\~«КБ\~«Глобус» та [PERSON] укладений договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Указаний договір є договором приєднання у розумінні ст.\~634 ЦК України. У заяві-анкеті позичальником зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом: сума кредиту\~ 37799\~грн. 00\~коп., строк кредитування\~ 24\~місяці з 08.09.2021 по 07.09.2023; комісія за управління кредитом\~ 2,90\~%, розмір процентної ставки\~ 0,00001%, реальна процентна ставка\~ 76,13765\~%, загальна вартість кредиту\~ 64107\~грн. 08\~коп. Як зазначено, клієнт зобов`язався протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась (за наявності), сплатити проценти, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором та/або тарифами, а також відшкодувати збитки, завдані банку. У випадку невиконання клієнтом вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором банк має право стягнути у встановленому чинним законодавством України порядку всю заборгованість за договором. Таким чином, станом на 01.03.2025 заборгованість позичальника за договором становить 25040\~грн. 13\~коп., з яких: 15174\~грн. 60\~коп.\~- прострочена заборгованість по кредиту; 9865\~грн. 53\~коп.\~- прострочена заборгованість по процентам (комісіям), яку позивач просить стягнути з відповідач на свою користь. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028\~грн. 00\~коп. та витрати на оплату послуг професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 7500\~грн. 00\~коп. Ухвалою суду від 04.09.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача АТ «КБ «Глобус» не з`явився, хоча судом повідомлявся про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, 07.10.2025 до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю\~ Малої\~В.В. від 07.10.2025 про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.ст. 223, \~131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того,\~виклик відповідача\~у судове\~засідання здійснювався\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~України,\~враховуючи відсутність\~інформації про\~місце реєстрації,\~проживання та\~перебування відповідача,\~а тому,\~суд вважає,\~що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.09.2021 [PERSON] підписала заяву-анкету №\~41399507 на приєднання договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ\~«КБ\~«Глобус». Заявою-анкетою передбачено, що сума кредиту складає 37799\~грн. 00\~коп., сума оплати\~ 37499\~грн. 00\~коп., комісія за сервіс смс-інформування\~ 300\~грн. 00\~коп., розмір процентної ставки (фіксована)\~- 0,00001\~%, комісія за управління кредитом, після пільгового періоду\~ 2,90\~%, строк кредитування\~ 24\~місяці (з 08.09.2021 по 07.09.2023). Крім того, відповідно до графіку платежів, позичальник зобов`язаний у період з моменту отримання кредиту до першого числа кожного місяця, вказаного у графіку платежів, сплачувати визначену суму платежу в розмірі\~ 2671\~грн. 13\~коп. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що договір вважається укладеним, умови Публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту підписання паперової або електронної заяви-анкети на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для ідентифікації та верифікації, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. Дата набрання чинності договору визначається заявою-анкетою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору (п.\~1.7 договору). На підтвердження правовідносин, що виникли між відповідачем та позивачем, Товариством до позовної заяви додано Договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ\~«КБ\~«Глобус»; заяву-анкету на приєднання до Договору від 08.09.2021; паспорт споживчого кредиту. Підписанням паперової або електронної заяви-анкети на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомлений з повним текстом договору з додатками, у тому числі тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору, а також ознайомлений з іншою інформацією, яка перелічена в п.\~2 ст.\~12 Закону України\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.\~1.9. договору). Так, [PERSON] своїм підписом у заяві-анкеті та паспорті споживчого кредиту засвідчила, що ознайомлена та погоджується з умовами надання та обслуговування кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Після укладення договору шляхом підписання заяви-анкети на приєднання до договору, у т.\~ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису, банк відкриває позичковий рахунок для надання та обліку кредитних коштів та здійснює видачу споживчого кредиту, на підставі підписаної клієнтом заяви-анкети на приєднання до договору за реквізитами вказаними у заяві анкеті на приєднання до договору (п.\~2.1.7 додатку\~1 до договору). Нарахування процентів за користування споживчим кредитом здійснюється у національній валюті щодня на фактичну суму непогашеного основного боргу за споживчим кредитом і за фактичний час користування таким споживчим кредитом, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, в розмірі процентної ставки, зазначеної в заяві-анкеті на приєднання до договору та сплачується не пізніше дати платежу, визначеної у графіку платежів. При простроченні повернення основної суми боргу за споживчим кредитом проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються щоденно та повинні сплачуватись одночасно з поверненням споживчого кредиту ( п.\~2.1.15.2.1 додатку\~1 договору). Відповідно до графіку платежів, позичальник зобов`язаний у період з моменту отримання кредиту до першого числа кожного місяця, вказаного у графіку платежів, сплачувати визначену суму платежу в розмірі\~ 2671\~грн. 13\~коп. Пунктом 9.7 договору визначено, що Банк має право зупинити подальше надання послуг та/або комплекс послуг клієнту та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені договором у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань за договором, зокрема, непогашення заборгованості за кредитом, несплати процентів та інших платежів. У такому випадку вважається, що строк виконання зобов`язання клієнта перед банком щодо повернення повної заборгованості за кредитом таким, що настав. Клієнт зобов`язаний протягом 30\~календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту. В свою чергу, відповідачем не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом та не сплачено проценти за користування ними. До того ж, з метою досудового врегулювання спору позивачем направлено вимогу на адресу [PERSON] про погашення заборгованості №\~1-4494 від 26.12.2024, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням. Водночас, вказана вимога залишена відповідачем без реагування. На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ\~«КБ\~ «Глобус». Свої заперечення проти викладених позивачем обставин та докази у спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.\~80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~частин 1-3\~статті 207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин,\~який вчиняє\~юридична особа,\~підписується особами,\~уповноваженими на\~це її\~установчими документами,\~довіреністю,\~законом або\~іншими актами\~цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. За змістом 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч. ч.\~1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір від 08.09.2021 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст.\~525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач, отримавши у користування кредитні кошти, зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування ними. За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 08.09.2021 становить\~ 25040\~грн. 13\~коп., з яких: 15174\~грн. 60\~коп.\~ прострочена заборгованість по кредиту; 9865\~грн. 53\~коп. прострочена заборгованість по процентам (комісіям). Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів, незважаючи на норми ст. ст.\~12, 13, 76-82 ЦПК України. Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 37799\~грн. 00\~коп. надавалися і отримані відповідачем [PERSON] 08.09.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами договору. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, [PERSON] усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Установивши, що кредитний договір від 08.09.2021 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору від 08.09.2021 АТ\~«КБ «Глобус», надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилася від укладення договору у спосіб та порядку, які передбачені законодавством. Крім того, і на час розгляду цієї справи відповідач не скористалася правом подати відзив на позов, не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту повного повернення нею заборгованості за кредитним договором від 08.09.2021, а також не навела своїх розрахунків заборгованості щодо спростування розміру заборгованості, визначеного позивачем. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 08.09.2021 у розмірі 25040\~грн. 13\~коп., з яких: 15174\~грн. 60\~коп.\~ прострочена заборгованість по кредиту; 9865\~грн. 53\~коп.\~ прострочена заборгованість по процентам (комісіям). Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжним дорученням №\~1 від 29.07.2025. Таким чином, оскільки, позовні вимоги АТ\~«КБ «Глобус» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~ 3028\~грн. 00\~коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч. ч.\~2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.\~4, 5 ст.\~137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №\~379/1418/18 (провадження №\~61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що правнича допомога АТ «КБ «Глобус» надавалася на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №\~010725 від 01.07.2025, укладеного з адвокатом Рибитва\~О.А., відповідно до п.\~3.2 якого, ставка гонорару адвоката за послуги за 1\~годину роботи складає\~ 1500\~грн. Сторони погодили, окрім гонорару адвоката за послуги, за кожне судове рішення на користь банку клієнт сплачує адвокату гонорар успіху, який встановлюється у розмірі 3000\~грн. Відповідно до акту №\~441399507 прийому-передачі послуг за Договором №\~010725 від 01.07.2025, складеного 25.07.2025, вартість послуг складає 7500\~грн. Зазначений акт містить детальний опис робіт, час, витрачений на надання юридичних послуг (всього витрачено п`ять годин), вартість та загальну суму. Позивачем сплачено 7500\~грн. за надання професійної правової допомоги відповідно до договору, що підтверджується платіжним документом №\~5892 від 29.07.2025. Як на думку суду, вказані докази є належними та допустимими. Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №\~201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження №\~61-15005св19). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як на думку суду, знайшли своє підтвердження доводи сторони позивача про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду цієї цивільної справи в розмірі 7500\~грн. 00\~коп., та які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. При цьому, відповідач не заявила про зменшення розміру витрат на правничу допомогу і суд жодних підстав для їх зменшення не встановив. На підставі викладеного та,

Outcome: approved