Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Керівник Корюківської окружної прокуратури 16 липня 2025 року звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Холминської селищної ради до [PERSON] , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та просить витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Холминської селищної ради земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7422484500:08:000:1183), розташовану в межах с. Бобрик Корюківського району, Чернігівської області, також просить стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (рішення Корюківської міської ради від 24.05.2016), що є порушенням вимог ст. 116, 118, 121, 125 Земельного Кодексу України. Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером 7422484500:08:000:1183, площею 2,0000 га підлягає витребуванню у [PERSON] на користь територіальної громади в особі Холминської селищної ради. Ухвалою суду 22 липня 2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Прокурор в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнала повністю. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Корюківської міської ради від 24.05.2016 «Про приватизацію земельних ділянок» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0796 га з кадастровим номером 7422410100:01:001:1300 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Корюківської міської ради від 24.05.2016 «Про приватизацію земельних ділянок» державним реєстратором Корюківської районної державної адміністрації Ковтун Іриною Антонівною 23.07.2016 зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 15622624. Водночас, рішенням Холминської селищної ради №17-30/VІІ від 12.06.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422484500:08:000:1183 за рахунок земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Бобрик, Корюківського району, Чернігівської області. На підставі рішення Холминської селищної ради №17-30/VІІ від 12.06.2020 державним реєстратором Корюківської міської ради Чернігівської області Кугук Альоною Іванівною зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 37843001. [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (рішення Холминської селищної ради №17-30/VІІ від 12.06.2020) використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (рішення Корюківської міської ради від 24.05.2016), що є порушенням вимог ст. 116, 118, 121, 125 Земельного Кодексу України. Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером 7422484500:08:000:1183, площею 2,0000 га підлягає витребуванню у [PERSON] на користь територіальної громади в особі Холминської селищної ради. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Положеннями статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Водночас, законодавством встановлені певні обмеження у правах набуття права власності на земельні ділянки, а саме згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Передбачена ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалася своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектарів. Визначений ст. 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. 116, 121 ЗК України. З урахуванням вимог статей 116. 118. 121. 123. 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної або комунальної власності одного виду, громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах Через участь у торгах. Частиною 2 ст. 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Холминська селищна рада здійснюючи функцію із розпорядження землями комунальної власності, за результатами розгляду заяви [PERSON] про передачу їй у власність земельної ділянки із кадастровим номером 7422484500:08:000:1183, мала відмовити у затвердженні проекту землеустрою та не допустити повторного надання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відтак, рішення Холминської селищної ради №17-30/VІІ від 12.06.2020 прийнято із порушенням ст. ст. 116, 121-122, 186 ЗК України, оскільки земельна ділянка із кадастровим номером 7422484500:08:000:1183 вибула з комунальної власності всупереч встановленого законом порядку. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Однак, визнання недійсним рішення Холминської селищної ради №17-30/VІІ від 12.06.2020 не є ефективним способом захисту у цій справі, оскільки задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння земельною ділянкою. Водночас, посилання в позові на незаконність такого рішення, є необхідним для надання судом правової оцінки такому наказу. Таким чином, вимога про визнання недійсним рішення не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку територіальної громади та для її витребування з чужого володіння. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 Цивільного кодексу України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно з положень ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається Своїм майном на власний розсуд. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України). На підставі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. 19, 21 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). З огляду на вказане в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем. Враховуючи викладене земельна ділянка з кадастровим номером 7422484500:08:000:1183, площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах с. Бобрик, Корюківського району, Чернігівської області підлягає витребуванню у [PERSON] на користь держави в особі Холминської селищної ради. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Холминської селищної ради про витребування у [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422484500:08:000:1183, розташовану за межами с. Бобрик, Корюківського району, Чернігівської області, а також про необхідність їх задоволення. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи то суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1514,00 гривень. Решту судових витрат в сумі 1514,00 гривень стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved