Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 29 квітня 2017 року Знам`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №27. Вимоги обґрунтувні тим, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 29 квітня 2017 року. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього року їх відносини погіршились у зв`язку з небажанням відповідача знайти порозуміння у їх відносинах. Сімейні стосунки між ними стали приймати вигляд формальних, сторони проживають окремо. У зв`язку з небажанням відповідача знайти порозуміння у сімейних стосунках позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Позивач та її представник адвокат Урсаленко О.М. у судове засідання не з`явились. Від останнього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, але подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд розглядати справу за його відсутності. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2017 року Знам`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №27 (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Подружнє життя між ними припинено, примирення вони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~\~\~ Враховуючи викладене\~вище,\~те,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватись цим прізвищем. Частиною 1 ст.141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню їй з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані із наданням правової допомоги на суму 4000 грн.. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку\~ст.141 ЦПК України. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги суду надано: ордер на надання правничої допомоги від 01 вересня 2025 року (а.с.8); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №279/н (а.с.9) Додаток до договору №189 від 29 серпня 2025 року - розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, з описом послуг наданим адвокатом клієнту, згідно якого сторони домовились, що гонорар адвоката становить 4000 грн. (а.с.10); квитанцію до прибуткового касового ордера №184 з якої вбачається, що 29 серпня 2025 року адвокатом Урсаленко О.М. від [PERSON] прийнято 4000 грн.. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України\~відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, фактичний об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 4000 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України\~щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1500 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved