Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовує наступним. 20 липня 2013 року сторони уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис №846. Від спільного проживання в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери, відсутність кохання, взаєморозуміння та спільних інтересів. З липня 2022 року вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. На даний час вона з дочкою проживає у Латвії. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Просить розірвати їх шлюб в судовому порядку, заперечує щодо надання строку на примирення. Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, у позові просить справу розглядати у її відсутності та відсутності представника, позов підтримала, просила його задоволити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з вимогами ст.ст.280, 281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Врахувавши наведені норми права, дослідивши письмові докази у справі, а саме: копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області (а.с.6), суд дійшов висновку, що сумісне проживання подружжя надалі неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, що є підставою розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем[PERSON] . У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1211,20 грн судового збору, сплаченого останньою при подачі позову до суду.

Outcome: approved