Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

12 вересня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 04 жовтня 2004 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивачки про сім`ю. Між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Спільне господарство сторони не ведуть. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року провадження у справі було відкрито та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, але через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Позивачка у позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 жовтня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 174, який зареєстрував Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області. Від даного шлюби сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 274, яке видав Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29 червня 2022 року. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу Українипередбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини. Питання судових витрат суд вирішує на підставіст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved