Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 20707,51 грн. за кредитним договором № б/н від 26.09.2013 року, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.09.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 27.02.2019 року, має заборгованість 20707,51 грн., яка складається з: 4676,52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5028,47 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8390,26 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150.00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 962,26 грн. штраф (процентна складова) Представником відповідача-адвокатом Певним А.О. надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що відсоткова ставка за кредитом неодноразово змінювалась, що не було погоджене відповідачем, а сам відповідач не був ознайомлений з умовами надання банківських послуг. Також, позивачем не надано доказів фактичного надання кредиту відповідачу. Вважає, що відсутні правові підстави для нарахування штрафу та пені, оскільки вони нараховані за одне й те ж саме правопорушення, що призведе до подвійної відповідальності. Зауважує, що банком встановлено строк кредитування 12 місяців то право банку нараховувати будь-які проценти за межами кредиту припиняється 26.09.2014, а так, спливли строки позовної давності. Щодо неправомірності нарахування пені та штрафу посилався на постанову від 06.11.2013 р. по справі №6-116цс13 ВС України. У відповіді на відзив та поясненнях представник позивача зауважує, що випискою по картковому рахунку підтверджуєтеся користування грошима відповідачем, отримання грошей через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а так, відповідач отримував картку банку, без якої неможливо здійснити зазначені операції. Вважав, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, а його обізнаність про умови кредитування підтверджуються матеріалами справи. В запереченнях представник відповідача просить не враховувати докази, що подані разом з відповіддю на відзив, оскільки було пропущено встановлений судом строк для подання відповіді на відзив. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2019 р. справу передано до Нововодолазького районного суду Харківської області для розгляду. На підставі ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 липня 2019 р. дану справу направлено до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 жовтня 2019 р. виправлено описку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2019 р. провадження у справі відкрито. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 р. дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.01.2024 справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в заяві просив розглядати справу без участі представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Щодо врахування відповіді на відзив суд зазначає наступне. Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 127 ЦПК України, частинами 1 та 2 якої визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. В ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 22.11.2019 року про відкриття провадження встановлено позивачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Натомість, позивачем не порушуючи питання про поновлення чи продовження процесуальних строків, при цьому направлено до суду 03.03.2020 відповідь на відзив зі спливом визначеного судом строку для його подання, що слідує з опису вкладення (трекер №6105243561513), а також роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (дата отримання відзиву представником банку 02.01.2020). Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Викладені обставини є, на думку суду, підставою для вирішення питання за наявними матеріалами справи, без врахування відповіді на відзив, наданої представником позивача. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.09.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 5000 грн. У заяві зазначено, що відповідач ознайомився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", до його укладення та згоден з його умовами. Відповідач погодився з тим, що заява з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Використання кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, з якого убачається, що відповідач як використав кошти банку так і частково погашав заборгованість. Позивачем обрахована заборгованість відповідача наступним чином: Загальна заборгованість-20707,51 грн., яка складається з: 4676,52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5028,47 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8390,26 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150.00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 962,26 грн. штраф (процентна складова) Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.09.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 5000 грн. На підтвердження видачі відповідачу банківських карток та отримання грошових коштів банку свідчить виписка по рахунку. Хоча заява від 26.09.2013 і містить зазначення відповідача про те, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг, вказані умови не підписані відповідачем, а тому на думку суду позивачем не підтверджено, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Вказаний висновок\~узгоджується з\~правовою позицією\~викладено у\~постанові Верховного\~суду від\~03.07.2019\~по справі\~№ 342/180/17. Таким чином, нарахування банком відсотків та пені за користування кредитом суд вважає неправомірним. Також, ВП ВС у постанові від 01.06.2021 по справі №910/12876/19 зауважила, що гарантована ст.\~61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. non bis in idem\~\~«двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання. На думку суду, одночасне нарахування пені та штрафів є подвійним стягненням, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду, а тому вимоги позивача про стягнення штрафів задоволення не підлягають. У зв`язку з тим, що нарахування штрафів за користування кредитом, які сплатив відповідач на суму 600 грн., суд вважає необґрунтованим, крім того, позивачем неодноразово збільшувались ставки за кредитом в односторонньому порядку, суд вважає необхідним зарахувати сплачені кошти 600 грн. в рахунок погашення пред`явленої позивачем суми до стягнення, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі 545/2248/17. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості за тілом кредиту та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 26 вересня 2013 року, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 4676,52+5028,47-600=9104,99 грн. Щодо застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. У відповідності до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України\~визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена\~статтею 258 ЦК України. Так, відповідно до п.1 ч.2 цієї статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Верховним Судом\~України у\~постанові від\~23\~листопада 2016\~року (справа\~№ 6-2104цс16),\~висловлено наступну\~правову позицію:\~«Відповідно до\~правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки(ст. 261 ЦК України)». Матеріали справи свідчать, що строк дії кредитної картки до 05.2021, позовна заява направлена до суду 04 квітня 2019 року, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності. Інші доводи відповідача заслуговують на увагу, але не спростовують висновків суду. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9104,99 грн., а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір сплачений за пред`явлення позову до суду в сумі 844,65 грн стягується з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial