Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

В квітні 2025 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14 квітня 2025 року справу №496/2104/25 направлено за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. 13 травня 2025 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. 13 травня 2025 року визначено суддю для розгляду справи згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями та 13 травня 2025 передано матеріали позовної заяви судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2024 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір» №АВНОСТ155101720292861299, відповідно до умов якого було надано кредит у розмірі 75 000,00 грн. на таких умовах: строк користування - 60 місяців, а саме з 06.07.2024 до 05.07.2029, тип процентної ставки - фіксована; кредитна ставка: 85% на рік; мета отримання кредиту - споживчі цілі; орієнтовна реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 130,13%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 327935,31 грн. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі, але відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 09.04.2025 року складає 127 762,84 грн., а саме: 75 000,00 - заборгованості за кредитом,48 873,86 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 888,98 - заборгованості за пенею. Посилаючись на наявність заборгованості у відповідача та небажання погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 127762,84 грн. та 2 422,4 грн. судових витрат. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання 30.07.2025року представник позивача та відповідач не з`явились. В прохальній частині позову від представника позивача міститься прохання про розгляд справи без його участі. У зв`язку з першою неявкою відповідача, суд констатував необхідність відкладення справи для повторного виклику на 13.10.2025 року. Відповідач у судове засідання 13.10.2025 не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2024 року [PERSON] уклав з АТ «Акцент-Банк» кредитний договір № АВНОСТ155101720292861299, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 75 000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном погашення до 05.07.2029 року (а.с. 11-12). Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Так, у п.6 кредитного договору № АВНОСТ155101720292861299 сторони передбачили тип процентної ставки - фіксована; кредитна ставка: 85% на рік. Відповідно до п. 5 кредитного договору строк кредиту - 60 місяців з 06.07.2024 по 05.07.2029. У пункті 7 кредитного договору сторони передбачили, що розмір щомісячного платежу - 5 489, 58грн. У пункті 12 сторони передбачили, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% ( не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору від 06.07.2024 шляхом заповнення заявки на отримання грошових коштів на сайті позикодавця (а.с.9) та підписання електронного договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Отже, суд дійшов висновку, що при укладенні вищезгаданого кредитного договору було дотримано умови, порядок та обставини укладення цього договору, а також погоджено усі його істотні обставини. Такий договір є чинним, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахував з призначенням платежу «видача кредиту згідно договору №АВНОСТ155101720292861299 від 06.07.2024р.» 75 000,00грн. (а.с. 15), проте відповідач, всупереч умов договору та ст. 526 ЦК України, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом. Так, статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відтак банк має право стягнути заборгованість, що утворилась за кредитним договором, у судовому порядку. Так, звертаючись до суду із позовом АТ «Акцент-Банк» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] кредитного договору № АВНОСТ155101720292861299 від 06.07.2024 року [PERSON] отримав кредит за договором №АВНОСТ155101720292861299, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.04.2025 відповідач має 75 000,00 грн. заборгованості за наданим кредитом, 48 873,86 грн. заборгованості за відсотками, 3 888,98 грн. - заборгованості за пенею (а.с. 14 - зворот). Розрахунок заборгованості відповідача по договору відповідає вимогам закону, спростований відповідачем не був. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 75 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 48 873,86грн. заборгованості по сплаті відсотків за період з 06.07.2024 по 09.04.2025. Що стосується вимог про стягнення 3 888,98 грн. пені, суд зазначає таке. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та за відсотками - у розмірі 48 873,86 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №6005315479585 від 09.04.2025. Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково - на 96,95%, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2348,66 грн. (96,95% від суми 2422,40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial