Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.06.2022 у розмірі 152 632,02 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.06.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору, Відповідач отримав кредитну картку з кредитним лімітом до 200 000 грн. Позивач стверджує, що він належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши Відповідачу кредитні кошти. Відповідач, у свою чергу, користувався кредитним лімітом, проте припинив своєчасне внесення платежів для погашення заборгованості за кредитом, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 11.06.2025 року, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості Відповідача становить 152 632,02 грн, яка складається з: 122 678,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29 953,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 27.06.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що підтверджується Заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Паспортом споживчого кредиту. Відповідно до умов укладеного договору, Відповідачу було надано відновлювану кредитну лінію до 200 000 грн зі строком кредитування 12 місяців та річною процентною ставкою 42,0% (п. 1.2, п. 1.3 Договору). Згідно з випискою по рахунку, відповідач користувався кредитним лімітом. Однак, Відповідач припинив своєчасне погашення заборгованості, порушивши тим самим умови договору та норми статей 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України (ЦК України). Сума заборгованості, розрахована позивачем станом на 11.06.2025, становить 152 632,02 грн, з яких: основна сума боргу - 122 678,43 грн; прострочені відсотки - 29 953,59 грн. Суд перевірив розрахунок і визнав його обґрунтованим, оскільки він базується на умовах договору та підтверджується випискою по рахунку. Відповідач не спростував розрахунок заборгованості, не надав доказів часткового погашення боргу чи інших обставин, що могли б вплинути на розмір заборгованості. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до правил ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами фактично склалися кредитні правовідносини на підставі Анкети-заяви відповідача та Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Активація відповідачем кредитної картки та подальше використання кредитного ліміту свідчать про його згоду з запропонованими умовами кредитування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, виписка по рахунку підтверджують факт наявності заборгованості відповідача перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК, яка складається з 122 678,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29 953,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вказаної заборгованості або належного виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у повному обсязі. Щодо судових витрат, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи .На підставі викладеного,

Outcome: approved