Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивачка 10 червня 2021 року звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. з позовом, в якому просить змінити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 08 листопада 2018 року по справі та постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року по справі № 208/1504/18 на такий: - до досягнення дитиною десятилітнього віку тобто до [INFO] встановити наступний час спілкування з дитиною: кожний понеділок з 16.00 до 18.00 години на нейтральній території, з врахуванням бажання дитини у присутності матері; кожний четвер з 16.00 до 18.00 години на нейтральній території, з врахуванням бажання дитини у присутності матері; кожної суботи з 10.00 до 17.00 години на нейтральній території, з врахуванням бажання дитини у присутності матері; - з часу досягнення дитиною десятилітнього віку, тобто з [INFO] встановити наступний час спілкування з дитиною: кожний понеділок з 16.00 до 18.00 години на нейтральній території, за бажанням дитини, без присутності матері; кожний четвер з 16.00 до 18.00 години на нейтральній території, за бажанням дитини, без присутності матері; кожної суботи з 10.00 до 17.00 години на нейтральній території за бажанням дитини, без присутності матері; - судові витрати покласти на позивача. На обґрунтування позову зазначено, що 08 листопада 2018 року рішенням Заводського районного суду Дніпропетровської області за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей адміністрації Заводського р-ну КМР, та постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року було визначено певний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] . Станом на 24 квітня 2020 року, тобто з часу досягнення дитиною чотирьохрічного віку, набирає законної сили наступний графік спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] , що був визначений зазначеними судовими рішеннями, який буде діяти до повноліття дитини, а саме: кожний понеділок з 16.00 год. до 18.00 годин на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожний четвер з 16.00 год. до 18.00 годин на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожної суботи з 10.00 год. до 17.00 годин на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю. До 24 квітня 2020 року [PERSON] в повному обсязі виконувала покладені на неї обов`язки не чинити перешкод та своєчасно, відповідно до графіку спілкування, проводила такі зустрічі малолітнього [PERSON] з батьком - [PERSON] та дідусем. Виконавче провадження № 57994007 від 31 січня 2019 року, відкрите на виконання рішення № 208/1504/18, закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа. З моменту зміни графіку, визначеного рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, а саме з 24 квітня 2020 року, фактично змінились умови зустрічей, а саме без участі матері, а враховуючи вік малолітнього, під час прийняття вищевказаними судами рішень ці істотні обставини враховані не були, та не могли бути враховані, оскільки поведінку малолітньої дитини, фізичний та психічний розвиток передбачити неможливо, а саме бажання або не бажання малолітнього при участі у зустрічах з батьком без присутності матері. Так з 24 квітня 2020 року неодноразово виникали конфліктні ситуації між батьками [PERSON] щодо виконання визначеного судом графіку спілкування батька з дитиною, а підставою виникнення конфліктних ситуацій була неправомірна та невідповідальна поведінка батька [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина та його інтересів, а саме при небажанні малолітнього [PERSON] спілкуватись з батьком без присутності матері, [PERSON] наполягав на примусовому виконанні рішення суду, із залученням працівників поліції та державного виконавця, саме без присутності матері. Всі ці конфліктні ситуації та їх вирішення відбувалось у присутності малолітнього [PERSON] , що негативно впливає на його психоемоційний стан. Відповідач, маючи можливість зі свого боку та безспірну позицію позивача з іншого, щодо зустрічей з сином в добровільному порядку, не скористався цією можливістю, а 06 серпня 2020 року знов звернувся до державного виконавця із заявою про примусове виконання рішення судів, яке визначало з 24 квітня 2020 року побачення батька з дитиною без присутності матері та наполягав на такому порядку, нехтуючи здоров`ям та інтересами самої малолітньої дитини та його віком, а саме повних 4 роки, та неодноразово звертався до поліції м. Кам`янського. Конфліктні ситуації між позивачем та відповідачем виникали та вирішувались із залученням працівників поліції та державних виконавців у присутності малолітнього [PERSON] , що не могло позитивно вплинути на його здоров`я та психоемоційний стан і такі негативні зміни відбулись. Відповідач в добровільному порядку не бажає знаходити компромісні рішення під час спілкування з малолітнім сином, з урахуванням його бажання на спілкування, а позивач фактично в односторонньому порядку позбавлена такої можливості та вимушена виконувати встановлений графік, що йде не на користь дитині, враховуючи вік малолітнього [PERSON] , його емоційну прив`язаність до матері, стан його здоров`я, доцільним для останнього буде зміна умов спілкування з батьком до досягнення ним 10-літного віку, коли психіка дитини буде більш стабільною, за його бажанням та у присутності матері, а по досягненні 10 років за особистим бажанням, не змінюючи вже встановлений графік, що і стало підставою звернення до суду і цей порядок не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини. Дитина, яка проживає окремо від батька, має право на підтримання з батьком регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. Івченко Т.П. від 13 липня 2022 року зазначений позов був направлений до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за підсудністю. 09 серпня 2022 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю з Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов вищезазначений позов. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. Замкової Я.В. від 11 серпня 2022 року було прийнято вищезазначений позов та відкрито провадження у справі, призначено цивільну справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та було призначене підготовче судове засідання у справі. 18 жовтня 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому він зазначив, що дійсно, як визначено у позовній заяві, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі № 208/1504/18 були усунені перешкоди щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, а також визначений певний спосіб участі батька у вихованні дитини, шляхом встановлення графіку побачень. Остаточним стало рішення Дніпровського апеляційного суду, яке не оскаржувалось [PERSON] , тобто її цілком влаштовувало, а отже відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. [PERSON] систематично здійснювались порушення стосовно виконання рішення суду, у зв`язку з чим [PERSON] було подано заяву до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської обл. щодо невиконання рішення суду, на підставі якої було зареєстроване кримінальне провадження № 12020040160000785 від 09 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Тобто, порушувати графік зустрічей із батьком [PERSON] почала фактично з 24 квітня 2020 року, але відповідно до дати реєстрації кримінального провадження порушувала, ще й до дати фактичної реєстрації кримінального провадження, тобто до 09 квітня 2020 року. Слідство по кримінальному провадженню № 12020040160000785 від 09 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, триває і на момент надання відзиву на позов відповідачем. Позивачем зазначено, що виконавче провадження № 57994004, яке було відкрите на підставі виконавчого листа № 208/1504/18, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу закрито, але це не відповідає дійсності, оскільки виконавче провадження досі існує і досі відкрите. Позивачем надано відповідь від 14 квітня 2021 року за вих. № 5, яка підписана практичним психологом [PERSON] , з якої вбачається, що дитина напружена у відносинах зі своїм батьком, з яким взагалі не дає бачитись позивач [PERSON] на протязі тривалого часу та взагалі нацькувала дитину проти батька [PERSON] . При розгляді справи № 208/1504/18 судом першої та апеляційної інстанції були враховано стан здоров`я дитини, а отже фізичний та психологічний стан дитини, про що наявні відомості в матеріалах справи та на звукозаписах судових засідань, а також чітко визначено в рішенні Дніпровського апеляційного суду. Існує рішення суду, яке позивач всякими способами уникає до виконання та в добровільному порядку нацьковує дитину проти свого батька, чим самим порушує його бажання на спілкування, а отже порушує право відповідача виховання своєї власної дитини та відповідно до чого порушує право дитини на спілкування з батьком. Сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дитини, мають право на спілкування з дитиною, її виховання. Права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Приймаючи до уваги те, що позивач ухиляється від виконання рішення суду, а також те, що судом було враховане здоров`я дитини, позовна заява не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] про зміну порядку участі у вихованні та спілкування з дитиною. 06 грудня 2022 року, згідно протоколу повторного авторозподілу, канцелярією Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. зазначена цивільна справа передана для розгляду судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. Шендрику К.Л. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. Шендрика К.Л. від 06 грудня 2022 року було прийнято справу до свого провадження, продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 11 січня 2023 року було призначено судово-психологічну експертизу у справі, проведення якої доручено КЗ "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" ДОР" та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи. 03 квітня 2023 року до суду від генерального директора КП "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" ДОР" Світлани Мороз надійшов лист, відповідно якого КП "ДБКЛПД" ДОР" хоча і є комунальною установою, однак не є установою, яка проводить судово-експертну діяльність, а відтак не має права на проведення стаціонарної або амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. Ухвалою від 03 квітня 2023 року було поновлене провадження у справі. Ухвалою від 25 квітня 2023 року було призначено судово-психологічну експертизу у справі, проведення якої доручено ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи. 19 червня 2023 року до суду від заступника генерального директора з судової експертизи ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" Олександра Ревенюка надійшов лист, відповідно якого вирішити поставлені на експертизу питання в межах однорідної судово-психологічної експертизи неможливо, у зв`язку з чим справу повернено до суду для призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. Ухвалою від 19 червня 2023 року було поновлене провадження у справі. Ухвалою від 27 червня 2023 року було призначено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу у справі, проведення якої доручено ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи. 14 липня 2023 року заступник генерального директора з судової експертизи ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" Олександр Ревенюк повернув до суду справу для надання додаткових матеріалів. Ухвалою від 14 липня 2023 року було поновлене провадження у справі. Ухвалою від 25 липня 2023 року було витребувано докази з КНП КМР «МЛ № 9», КНП КМР «ЦПМСД № 3», КЗ «ЛІЦЕЙ №16» КМР. У підготовчих судових засіданнях 24 жовтня 2023 року та 27 листопада 2023 року були отримані свідчення сторін та свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , необхідні для проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, зокрема: Позивачка у підготовчому засіданні пояснила, що дитину проти батька ніхто не налаштовує. Батька останній раз бачили 01 вересня 2021 року. Батько не повідомляв, що буде присутній, вони прийшли на святкування, а дитини закричала «Ні» та втекла. Потім вона побачила батька дитини відповідача, сестру [PERSON] та співмешканку відповідача, яка стояла у стороні та знімала все на камеру. [PERSON] приїхав додому збентежений, плакав, а перед від`їздом не хотів фотографуватися з дітлахами, просився додому. З батьком дитина не спілкується. Відповідач навіть їй не дзвонить, не дізнається, як дитина. Коли вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, то вони спілкувались в присутності поліції. Оскільки дитина хворіла і вона не давала її на побачення, відповідач викликав поліцію, а дитина все це бачила. Коли у них було побачення у « [PERSON] », то [PERSON] покликав її і вона підійшла, на що відповідач сказав їй «Відійдіть громадяночко, а то я вам руки-ноги поперебиваю», після чого вона викликала поліцію. Ставлення дитини до батька змінилося з того моменту, коли дізналась від дитини, що батько його вчив цілуватися «з язичком». Відповідач у підготовчому засіданні пояснив, що позивачка усіляко заважає йому бачитися з дитиною, вона не виконувала рішення суду. Спочатку побачення в її присутності проходили нормально, але вона все одно налаштовувала дитини проти нього. Коли у 2021 році [PERSON] забув у нього кепку і він йому її привіз, то син не хотів у нього її брати, при цьому казав, що мама йому сказала, що вони на неї начаклували. Всі іграшки, що він дарував синові, позивачка викидала, йому це відомо зі слів дитини. Позивачка казала синові, щоб він не тягнув їх до хати. Після цього зі сторони позивачки відносно нього було звинувачення в педофілії і у дитини змінилося відношення до нього. Свідок [PERSON] у підготовчому засіданні пояснила, що з позивачкою вона особисто не знайома, їй відомо, що це колишня дружина її цивільного чоловіка [PERSON] і мати [PERSON] , відношень між ними ніяких немає. [PERSON] це її цивільний чоловік, з яким вона знайома з 2017 року і спільно проживає з 2019 року. [PERSON] вона вперше побачила приблизно у 2018 році, він був ще маленький. Тоді побачення проводились в присутності матері [PERSON] , тато з дитиною спілкувався, грався. У 2019 році одне з побачень було у «ЦУМі», позивачка привела сина, [PERSON] почав гратися з ним і десь через 15 хвилин [PERSON] викликала поліцію. [PERSON] казала, що [PERSON] її ображав, але вона особисто цього не бачила. У 2020 році почали відбуватися побачення без присутності матері, у травні вони вперше взяли дитину та гуляли у сквері на пр-ті [PERSON] , [PERSON] з сином каталися на машинці, а вона фільмувала це, бо для батька це важливо. Крім того, вони разом їздили на дачу до [PERSON] доньки [PERSON] , купили торт і телефон на день народження [PERSON] . Кожна зустріч проходила тепло, але коли [PERSON] сідав до машини (коли [PERSON] його брав), то дитина кожного разу казала «Я не хочу з тобою бути», матір дитини при цьому не була присутня. А потім приблизно через 5 хвилин думка дитини змінювалась, він переставав бути затислим і все проходило в теплій обстановці. У липні 2020 року позивачка сказала по телефону, що [PERSON] дуже образив і не дала дитину. Сказала, що [PERSON] вчив [PERSON] цілуватися «з язичком» і що [PERSON] педофіл. Після того дитина не бачилась з батьком. На зустрічі [PERSON] не виходив десь рік, а після почав виходити з під`їзду, оглядаючись на матір і розмовляв з батьком з під`їзду. Коли вони з [PERSON] прийшли на 01 вересня до дитини в будинок культури [PERSON] , то дитина почала тікати, побачивши тата. Ставлення дитини змінилося в той момент, коли дитина з батьком не спілкувалась. Вона була присутня майже на кожному побаченні і майже все фільмувала для пам`яті, бо [PERSON] просив. Свідок [PERSON] у підготовчому засіданні пояснила, що з позивачкою вона знайома через [PERSON] , бо вона близький друг сім`ї. З відповідачем у неї дружні стосунки. У 2019 та 2020 роках вона бачила, як [PERSON] чекала дитину, а [PERSON] у парку гуляв з ним, все було добре, спокійно. Вони теж були там і все бачили. Дитина була радісна і гарно гралася. Зараз вони не бачяться, бо [PERSON] перестала давати дитину. Дитина один раз у її присутності казала, що мати не дозволяє йому бачитися з батьком, бо той поганий. Вона є близькою подругою [PERSON] - цивільної дружини [PERSON] . [PERSON] гуляв з дитиною, а вона зі [PERSON] . [PERSON] гуляв з сином приблизно годину. Синові було десь 4-5 років. З 6 років все змінилося. Свідок [PERSON] у підготовчому засіданні пояснила, що позивачку вона знає це колишня дружна її батька [PERSON] , неприязних відносин між ними немає. Відповідач є її батьком. У 2019-20 роках вона, її чоловік та дитина бачились з [PERSON] , [PERSON] та батьком у дитячому центрі. [PERSON] до батька відносився дуже добре. Пізніше у 2020 році вона з [PERSON] та батьком бачилась на дні народженні у себе на дачі. Святкували день народження [PERSON] . Там були присутні вона, батько, її дитина і чоловік, а також [PERSON] цивільна дружина батька. Відносини були чудові, вони бавились, дуріли, атмосфера теж була чудовою. [PERSON] вона ще раз бачила 01 вересня 2021 року, тоді [PERSON] її не впізнав, а до батька він не підходив, тікав від нього і ховався, а чому їй не відомо. Більше вона [PERSON] не бачила. [PERSON] почав тікати та ховатися, коли побачив батька, а до цього він поводив себе нормально. Ухвалою від 27 листопада 2023 року було направлено експертам ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» матеріали справи № 208/4772/21 разом із додатковими матеріалами, для виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 27 червня 2023 року про проведення комплексної судово психолого-психіатричної експертизи, та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи. 22 квітня 2024 року заступник генерального директора з судової експертизи ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" Олександр Ревенюк повернув до суду справу для надання додаткових матеріалів. Ухвалою від 22 квітня 2024 року було поновлене провадження у справі. Ухвалою від\~09\~травня 2024\~року було\~витребувано докази\~з КНП\~КМР «МЛ\~№ 9»\~та КНП\~КМР «МЛ № 1». Станом на 10 жовтня 2024 року додаткові докази, витребувані експертом, були зібрані. Ухвалою від 10 жовтня 2025 року було направлено експертам ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» матеріали справи № 208/4772/21 разом із додатковими матеріалами та доказами, для виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 27 червня 2023 року про проведення комплексної судово психолого-психіатричної експертизи, та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи. 24 березня 2025 року заступник генерального директора з судової експертизи ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" Олександр Ревенюк повернув до суду матеріали цивільної справи № 208/4772/21 без виконання комплексної судово психолого-психіатричної експертизи відносно [PERSON] , [INFO] , призначеної ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 27 червня 2023 року, у зв`язку з неявкою [PERSON] на експертний огляд на неодноразові виклики. Ухвалою від 24 березня 2025 року було поновлене провадження у справі. \~ \~ \~ \~01 травня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~20 серпня 2025 року представниця третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Галина Пелипас подала клопотання про розгляд справи без присутності представника служби, з урахуванням найкращих інтересів дитини. \~ \~ \~ \~16 жовтня 2025 року представник позивачки Поздняков В.Т. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~16 жовтня 2025 року представник відповідача Галенко О.Є. подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просив відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків: \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2015 року по 22 вересня 2017 року, у період шлюбу у них народилась дитина [PERSON] [INFO] , який проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] . Вищезазначені обставини встановлені рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року у справі № 208/1504/18 (а.с. 9-13 том 1), яким позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району КМР, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень, було задоволено частково та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] та не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] . Також визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та встановлено наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьохрічного віку, тобто до [INFO] : кожний понеділок з 16.00 год. до 18.00 годин на нейтральній території у присутності матері; кожний четвер з 16.00 год. до 18.00 годин на нейтральній території у присутності матері; кожної суботи з 10.00 год. до 17.00 годин на нейтральній території у присутності матері. З часу досягнення дитиною чотирьохрічного віку з 24 квітня 2020 року: кожний понеділок з 16.00 год. до 18.00 годин на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожний четвер з 16.00 год. до 18.00 годин на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожної суботи з 10.00 год. до 17.00 годин на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю. Визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , та встановлено наступний час спілкування з дитиною кожну другу та четверту суботу або неділю з 10.00 год. до 16.00 год. за місцем проживання дідуся за адресою: [ADDRESS] у присутності матері дитини [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн. В іншій частині позову відмовлено. \~ \~ \~ \~Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі № 208/1504/18 (а.с. 14 том 1) апеляційну скаргу\~ [PERSON] \~задоволено частково, рішення\~Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року\~змінено в частині усунення перешкод у спілкуванні з сином та у визначенні способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та встановлено наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьохрічного віку, тобто до [INFO] : кожну середу з 16 години до 18 години та кожної неділі з 10 години до 13 години за попередньою домовленістю з [PERSON] , у присутності матері, на нейтральній території узгодженої попередньо між батьками; рішення також змінено в частині усунення перешкод у спілкуванні з онуком та у його вихованні шляхом визначення способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онука [PERSON] [INFO] , та встановлено наступний час та умови спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьохрічного віку, тобто до [INFO] : 1 раз на місяць у вихідний день (субота або неділя) з 11 години до 12 години за попередньою домовленістю з [PERSON] , у присутності матері за місцем проживання дідуся за адресою: [ADDRESS] , з забезпеченням [PERSON] та [PERSON] транспортом; в іншій частині рішення залишено без змін; стягнуто з\~ [PERSON] , [PERSON] на користь\~ [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі з кожного по 533,89 грн. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській обл. Левченко О.В. від 03 січня 2019 року за заявою [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 57994007 з виконання виконавчого листа № 208/1504/18 від 21 грудня 2018 року, що підтверджується копіями заяви, виконавчого листа та постанови (а.с. 88, 90, 94 том 1). 31 січня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській обл. Левченко О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57994007 (а.с. 111 том 1). Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Левченко О.В. від 13 січня 2020 року за заявою [PERSON] було відновлене виконавче провадження № 57994007 з виконання виконавчого листа № 208/1504/18 від 21 грудня 2018 року, що підтверджується копіями заяви та постанови (а.с. 114, 116, 117 том 1). 16 березня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Левченко О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57994007 (а.с. 142 том 1) у зв`язку з ненадходженням до виконавчої служби оригіналу виконавчого листа. 06 травня 2020 року до ЄРДР були внесені відомості за № 12020040160000745 за ч. 1 ст. 382 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. 166, 197 том 1), відповідно якого до КмВП надійшов рапорт про те, що під час вивчення матеріалів ЖЄО № 6951 встановлено, що в діях [PERSON] формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петрова О.В. від 17 листопада 2020 року за заявою [PERSON] було відновлене виконавче провадження № 57994007 з виконання виконавчого листа № 208/1504/18 від 21 грудня 2018 року, що підтверджується копіями заяви та постанови (а.с. 161, 169 том 1). 20 січня 2021 року головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петровим О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57994007 (а.с. 176 том 1) у зв`язку з ненадходженням до виконавчої служби оригіналу виконавчого листа. Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петрова О.В. від 10 березня 2021 року за заявою [PERSON] було відновлене виконавче провадження № 57994007 з виконання виконавчого листа № 208/1504/18 від 21 грудня 2018 року, що підтверджується копіями заяви та постанови (а.с. 190-191, 207 том 1). 19 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Удовенко С.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57994007 (а.с. 214 том 1) у зв`язку з ненадходженням до виконавчої служби виконавчого листа № 208/1504/18 від 21 грудня 2018 року. Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Удовенко. С.М. від 29 квітня 2021 року за заявою [PERSON] було відновлене виконавче провадження № 57994007 з виконання виконавчого листа № 208/1504/18 від 21 грудня 2018 року, що підтверджується копіями заяви та постанови (а.с. 221-222, 228 том 1). Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку у сімейного лікаря амбулаторії ЗПСМ № 1 [PERSON] та дитячого невролога з приводу органічного емоційно-лабільного розладу, порушення активності, уваги, мови (дизартрія, дислалія). Консультований психіатром 17 лютого 2021 року, діагноз: F06. F 99.0. Проходив курси реабілітації у міському центрі ранньої медико-соціальної реабілітації для дітей з органічним ураженням нервової системи з 15 березня 2021 року по 29 березня 2021 року. [PERSON] , [INFO] , в педіатричному відділенні був на стаціонарному лікуванні у 2022 році з 18 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року та з 27 жовтня 2022 року по 03 листопада 2022 року, з діагнозом: Функціональна диспепсія (К30). У 2023 році з 22 березня 2023 року по 30 березня 2023 року, з 18 квітня 2023 року по 25 квітня 2023 року, з 10 серпня 2023 року по 18 серпня 2023 року, з 27 жовтня 2023 року по 03 листопада 2023 року, з діагнозом: Функціональна диспепсія, функціональні закрепи (К30). В неврологічному відділенні для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням функцій опорно-рухомого апарату дитина перебувала з 04 лютого 2021 року по 12 лютого 2021 року, з діагнозом: Невроз нав`язливих рухів на органічні формі, діслалія, синдром гіперзбудливості (G98). У 2022 році з 13 жовтня 2022 року по 24 жовтня 2022 року, з діагнозом: Інші ураження нервової системи (G98), порушення сну (G 47). У 2023 році [PERSON] знаходився 3 рази: з 03 лютого 2023 року по 08 лютого 2023 року, з діагнозом: Інші ураження нервової системи, некласифіковані в інших рубриках, мінімальна мозкова дисфункція з гіпердинамічним синдромом (G 98). З 30 квітня 2023 року по 05 травня 2023 року, з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма, підгострий період, струс головного мозку (S06.0), функціональна диспепсія, закрепи (К3О), алергічний риніт, сезонний (j30), атопічний дерматит (L20.9). З 18 листопада 2023 року по 24 листопада 2023 року, з діагнозом: Післятравматичний хронічний головний біль (G44.3), інші ураження нервової системи, мінімальна мозкова дисфункція з гіпердинамічним синдромом, синдром нав`язливих рухів (G98). \~ \~ \~ \~ Ці обставини підтверджуються листами КНП КМР «МЛ № 9» за вих. № 1-06/52/1 від 19 квітня 2021 року, № 59/1-05 від 13 березня 2025 року, № 1-08/2 від 02 лютого 2025 року, № 1-08/9 від 07 грудня 2023 року, № 1-08/19 від 29 жовтня 2021 року та виписками з медичних карт стаціонарного хворого (а.с. 28, 29 т. 1, а.с. 93-96, 99, 102, 111, 112-113 т. 2). [PERSON] , [INFO] , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується листом КНП КМР «МЛ № 1» за вих. № 01-05вих/897-04 від 20 травня 2024 року (а.с. 129 том 2). Виходячи з викладеного, судом встановлено, що у період з 2021 року по 2023 рік [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у педіатричному та неврологічному відділеннях. Але, для визначення існування у [PERSON] ознак діагнозу зазначеного в МКБ 10 під шифром F06F.F 99.0, наявності будь-яких інших розладів, пов`язаних з його психічною діяльністю, та наявності впливу психічного стану дитини на ставлення до батька [PERSON] необхідні спеціальні знання в області психології, у зв`язку з чим судом призначалась комплексна судова психолого-психіатрична експертиза, яка не була проведена у зв`язку з неявкою [PERSON] на експертний огляд на неодноразові виклики. З уразуванням вище зазначеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами наявність психолого-психічних розладів у [PERSON] , які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки, та які б обумовлювали наявність підстав для зміни порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed