Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне\~товариство\~Акціонерний\~банк "УКРГАЗБАНК"звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору. В обґрунтування позову зазначено, що між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] 26.07.2012 року укладено кредитний договір №2203/24-А/318/04, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 75522,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,2 % річних. 26.07.2012 року [PERSON] уклала договір поруки №17/318/04, за яким несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафи, пені (п.1.2., 1.4.). У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором АБ «Укргазбанк» звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.01.2019 року стягнуто солідарно з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 60230,96 гривень та судових витрат в розмірі 1762,00 гривень. Дане рішення станом на момент подачі позову виконане, що підтверджується інформацією з АСВП. Станом на 23 лютого 2022 року, Відповідач 1 має невиконанні зобов`язання за кредитним договором №2203/24-А/318/04 від 26.07.2012 року по кредиту та відсотках та рішенням суду перед АБ «Укргазбанк», а тому АБ «Укргазбанк» відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 2888,85 гривень 3 % річних та інфляційних втрат 9324,97 гривень за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за рішенням суду за період з 20.07.2020 року по 23.02.2022 рік (включно) а в загальному розмірі 12213,82 гривень. Між сторонами також був укладений договір застави №2203/17 від 26.07.2012 року (далі договір застави). Відповідно до п. 4.2. договору застави передбачено, що за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання п.3.3.4. даного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 1,5 % від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3. цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з другого календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. Відповідач 1 порушив умови договору застави щодо страхування предмету застави. Станом на 23 грудня 2024 року за порушення умов щодо зобов`язань, відносно не страхування предмету застави, [PERSON] (кредитний договір №2203/24-А/318/04 від 26.07.2012 року) зобов`язаний сплатити банку за період з 12.03.2017 р. по 29.02.2020 р. як застоводержателю, штраф у розмірі: 100696,00 *(1,5+0,75*36) % = 28698,36 гривень. Загальний розмір заборгованості відповідача по 3 % річних та інфляційних за кредитним договором №2203/24-А/318/04 від 26.07.2012 року становить 12213,82 гривень за період з 20.07.2020 року по 23.02.2022 рік рік, а також штраф за не страхування предмету застави в розмірі 28698,36 гривень, а всього 40912,18 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025, цивільну справу №208/2669/25 передано до провадженя судді Величко О.В. Ухвалою суду від 03.03.2025 року витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, повну інформацію (довідку ВПО) щодо [PERSON] та [PERSON] . 07.04.2025 року на виконання ухвали суду від 03.03.2025 року від Міністерства соціальної політики України надійшла інформація, що згідно відомостей, внесених до ЄІБД ВПО, інформація щодо [PERSON] та [PERSON] відстня. Ухвалою суду від 08.04.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 року, цивільну справу №208/2669/25 передано до провадженя судді Гречаній В.Г. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Ухвалою суду від 29.05.2025 року цивільну справу №208/2669/25 прийнято до свого провадження. Представник позивача [PERSON] у позовних вимогах зазначив про розгляд справи здійснювати за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явились, про місце, день та час розгляду справи повідомлялись шляхом розміщення публікації оголошень на веб-порталі судової влади України, що в\~розумінні ч.\~12\~ст.\~128\~ЦПК України,\~є належним\~повідомленням про\~розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за їх відсутності не подавали. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК\~України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Судом встановлено, що 26 липня 2012 року між Публічним акціонерним\~товариством Акціонерного\~банку "УКРГАЗБАНК"\~та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2203/24-А/318/04, Банк надає позичальнику 75522,00 грн., кредит надається на придбання автомобіля ЗАЗ, моделі VIDA SF69YO, тип легковий седан, 2012 року випуску. Кредт надається 26 липня 2012 року по 25 липня 2017 року. 26 липня 2012 року між Публічним акціонерним\~товариством Акціонерного\~банку "УКРГАЗБАНК"\~та [PERSON] укладено Договір застави №2203/17, відповідно до якого цей договір забезпечує всі вимоги заставодержателя, яки випливають із кредитного договору №2203/24-А/318/04 від 26 липня 2012 року. Предметом застави є автомобіль марки ЗАЗ, моделі VIDA SF69YO, тип легковий седан, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] ,колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER] . 26 липня 2012 року між Публічним акціонерним\~товариством Акціонерного\~банку "УКРГАЗБАНК"\~та [PERSON] (позичальник), [PERSON] (поручитель) укладено Доовір поруки №17/318/04, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №2203/24-А/318/04 від 26 липня 2012 року, укладеному між кредитором та позичальником. 05.03.2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видані виконавчий лист по справі №235/7906/18, відповідно до якого стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2203/24-А/318/04 від 26.07.2012 в розмірі 60230 (шістдесят тисяч двісті тридцять) гривень 96 коп. та \~в рівних частках судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1762 гривень, а саме по 881 (вісімсот вісімдесят одній) гривні 00 коп. з кожного. Згідно до виписки з особового рахунку з 26.07.2012 по 22.12.2024 року встановлено, що заборгованість не сплачена. Відповідно до довідки АБ «УКРГАЗБАНК» від 24.12.2024 року №172/141427/2024 зазначено, що відповідно до договору застави №2203/17 від 26.07.2012 року пунктом 4.2 передбачено, що за кожний випадок невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 даного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього Договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2- го календарного місяця , що слідує за місяцем порушення. Станом на "23" грудня 2024 року за порушення умов щодо зобов`язань відносно страхування предмету застави [PERSON] (Кредитний договір №2203/24-А /318/04 від 26.07.2012 р.) зобов?язаний сплатити Банку, як ЗАСТАВОДЕРЖАТЕЛЮ, штраф у розмірі: 100 696,00x(1,5+0,75x36)% = 28 698,36 гривень. Період порушення - з 12.03.2017 р. по 29.02.2020 р. Відповідно до інформації щодо стану ВП, за № АСВП 76697923, де боржник [PERSON] , а стягував ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» завершено ВП. Відповідно до інформації щодо стану ВП, за № АСВП 76697548, де боржник [PERSON] , а стягував ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відкрито ВП. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави.\~Суд та\~учасники судового\~процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини щодо укладення Відповідачами вищевказаних договорів, щодо отримання кредитних коштів за Кредитним договором, щодо порушення умов Кредитного договору та Договору поруки, Договору застави щодо наявності заборгованості за цими договорами встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року у справі №235/7906/18, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Враховуючи, що зазначене рішення суду протягом тривалого часу в повній мірі не виконувалося, Банк змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення заборгованості, передбаченої ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~за несвоєчасне виконання Відповідачами рішення суду. Згідно з положеннями\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено наступне: «Стаття 625\~ЦК України\~визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора». За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки це є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За правилом ч. 1\~ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов?язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року у справі №235/7906/18 зобов`язання Відповідачів з виконання передбачених Кредитним договором, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 10.04.2018 по справі №910/10156/17. При розгляді даної справи Верховний Суд підтримав висновок Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. «Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК». Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц вказано наступне: «Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2019 по справі №910/11249/17: «Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов?язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України». Звертає на себе увагу й висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 02.02.2021 по справі №570/2309/15-ц, предметом розгляду якої були вимоги банку про стягнення з позичальника та поручителів, зокрема 3% річних за невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зазначеній постанові вказується: «Аргументи касаційної скарги про те, що на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, не заслуговують на увагу так як наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителів, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України, Вказана правова норма не містить застережень щодо неможливості солідарної відповідальності боржників за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим поручителі не оскаржили рішення суду апеляційної інстанції про стягнення з них інфляційних втрат». Отже, у зв`язку із триваючим невиконанням підтвердженого рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року у справі №235/7906/18 зобов`язання Відповідачів, з виконання передбачених Кредитним договором, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~відповідачі зобов`язані окрім суми боргу також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Станом на 23 лютого 2022 року, [PERSON] має невиконанні зобов`язання за кредитним договором №2203/24-А/318/04 від 26.07.2012 року по кредиту та відсотках та рішенням суду перед АБ «Укргазбанк», а тому АБ «Укргазбанк» відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 2888,85 гривень 3 % річних та інфляційних втрат 9324,97 гривень за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за рішенням суду за період з 20.07.2020 року по 23.02.2022 рік (включно) а в загальному розмірі 12213,82 гривень. Відповідно до довідки АБ «УКРГАЗБАНК» від 24.12.2024 року №172/141427/2024 зазначено, що відповідно до договору застави №2203/17 від 26.07.2012 року пунктом 4.2 передбачено, що за кожний випадок невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 даного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього Договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2- го календарного місяця , що слідує за місяцем порушення. Станом на "23" грудня 2024 року за порушення умов щодо зобов`язань відносно страхування предмету застави [PERSON] (Кредитний договір №2203/24-А /318/04 від 26.07.2012 р.) зобов?язаний сплатити Банку, як ЗАСТАВОДЕРЖАТЕЛЮ, штраф у розмірі: 100 696,00x(1,5+0,75x36)% = 28 698,36 гривень. Період порушення - з 12.03.2017 р. по 29.02.2020 р. Таким чином, враховуючи тривале невиконання відповідачами договірних зобов`язань, передбачених Кредитним договором, Договором Поруки та Договором Застави, Банк змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, а саме стягнення вищезазначеної заборгованості в судовому порядку. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підягають задоволенню. Згідно ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved