Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Іванова С.С. звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом, в якому просив визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , між ним і іншими співвласницями відповідачками [PERSON] та [PERSON] , виділивши йому (власник 1/3 частини) ізольовану кімнату площею 17,2 кв.м, [PERSON] (власниця 1/6 частини) ізольовану кімнату 7,3 кв.м, а [PERSON] (власниця 1/2 частини) ізольовані кімнати 17,4 кв.м та 12,7 кв. м та лоджією площею 1,9 кв.м, вихід на яку здійснюється з кімнати площею 12,7 кв.м. Встановити спільне користування між ним та [PERSON] лоджією 1,5 кв.м вихід на яку здійснюється з кімнати 7,3 кв.м, та спільне користування для усіх кухнею, ванною кімнатою, туалетом та коридором. Вказав, що між ним та відповідачками існує спір з визначення займаних кімнат. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2019 р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 24.04.2020 року, 28.09.2020 р. від [PERSON] надходили заяви про визнання позову в повному обсязі. 27.04.2020 р. зустрічний позов [PERSON] залишений без руху, 26.10.2020 р. зустрічний позов залишений без розгляду за ч.13 ст. 187 ЦПК України через не усунення його недоліків. Ухвалою від 19.07.2021 р. по справі призначена судова будівельно- технічна експертиза, провадження по справі зупинене. 20.12.2021 р. поновлено провадження по справі, продовжено підготовче провадження, призначено підготовче засідання на 21.03.2022 р. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, призначено продовження розгляду справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2025 р. закрите підготовче провадження, призначено судовий розгляд. В судове засідання відповідачки не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив визначити порядок користування квартирою за єдиним варіантом у висновку експерта, приймаючи до уваги визнання відповідачкою [PERSON] позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 21.05.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Пермяковою Л.І. за р.№ 206, зареєстрованого в Херсонському міжміському БТІ 22.05.1998 р. в реєстровій книзі 49 за р.№ 18665. [PERSON] є власницею 1/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом, виданим державним но нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори 31.05.2018 р. [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.01.1994 р., виданим за розпорядження Фонду комунального майна м.Херсона 10.01.1994 р., а також 1/6 частка вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2006 р., виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, що підтверджено матеріалами інвентарної справи 13771199, оглянутої в судовому засіданні. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи запропоновано 2 варіанта користування співвласниками спірною квартирою. При першому варіанті [PERSON] виділяється житлова кімната № 4 площею 17,2 кв.м та лоджія № 1 площею 1,5 кв.м; [PERSON] житлова кімната [ADDRESS] ; [PERSON] житлова кімната № 8 площею 12,7 кв.м, житлова кімната № 9 площею 17,4 кв.м, лоджія № ІІ площею 1,9 кв.м. В загальному користуванні залишаються [ADDRESS] коридор площею 8,3 кв.м, № 6 ванна площею 2,6 кв.м, № 7 туалет площею 1 кв.м, № 3 кухня площею 9,5 кв.м. За другим варіантом пропонується виділити [PERSON] кімнату площею 17,4 кв.м № 8, [PERSON] житлову кімнату площею 7,3 кв.м № 4, [PERSON] житлові кімнати № 7 з площею 12,7 кв.м, № 3 площею 17,2 кв.м. та лоджії № І площею 1,5 кв.м та № ІІ площе. 1,9 кв.м. В загальному користуванні залишаються [ADDRESS] коридор площею 8,3 кв.м, № 6 ванна площею 2,6 кв.м, № 7 туалет площею 1 кв.м, № 3 кухня площею 9,5 кв.м. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, то в користування сторонам спору має бути виділено в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до розрахунків експерта ідеальна частка [PERSON] складає 26,47 кв.м, [PERSON] 13,23 кв.м, [PERSON] 39,7 кв.м., а житлова відповідно 18,2 кв.м, 9,1 кв.м, та 27,3 кв.м. Стаття 47 ЖК України вказує на те, що норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Відповідачка [PERSON] жодного разу не прибула в судове засідання, не висловила свою думку щодо позовної заяви, не зазначила про порядок, що склався при користування житловим приміщенням. З заяв, поданих до суду вбачається лише її визнання позову. Щодо відповідачки [PERSON] , то її зустрічна позовна заява була залишена без розгляду через несплату судового збору та її зміст не може бути використаний судом для встановлення обставин по справі. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивачем не надано суду доказів фактичного порядку користування кватирою, наявності спору між співвласниками, відомості щодо зареєстрованих в квартирі осіб. Крім того, після деокупації, відновлення роботи суду та продовження судового розгляду, суд не має жодних відомостей щодо сторін по справі, їх місцезнаходження невідоме, у спірній квартирі вони не проживають, судові повістки повертаються з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Враховуючи наведене, суд вважає неможливим встановити фактичні обставини справи щодо наявності у сторін спору щодо користування квартирою, та, враховуючи знаходження м.Херсона в зоні бойових дій, наявність самого предмету спору, при цьому з початку повномасштабного вторгнення минуло 3,5 роки. Підсумовуючи викладене, в судовому засіданні на підставі досліджених доказів судом не встановлено, що між сторонами існує реальний спір щодо порядку користування спільною власністю, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Доказів наявності судових витрат на час ухвалення судового рішення відповідачами не надано. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. Підстави для зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення відсутні. Повне рішення складене 23.10.2025 р. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed