Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - відповідач, ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 листопада 2023 року о 19-50 у м. Києві по проспекту Повітряних Сил відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Fiat 500L днз. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), який було складено водіями на місці ДТП. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] була забезпечена полісом від 06.03.2023 № 213610450 у ПАТ НАСК «Оранта». 10 листопада 2023 року позивачка звернулася до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Однак, відповідач, провівши додатковий огляд, прийшов до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення позивачкою п.16.11 ПДР України, в діях водія автомобіля Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] порушень ПДД не вбачається та відмовив у виплаті страхового відшкодування. В подальшому позивачка здійснила ремонт транспортного засобу Fiat 500L днз. [NUMBER] на суму 62 438 грн. Враховуючи, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП, позивачка звернулася до суду з позовом для захисту своїх прав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 14 червня 2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 червня 2024 року від представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на те, що європротоколом можна скористатися при умовах, коли одна із сторін визнала свою провину. Разом з тим, згідно пояснень [PERSON] , в цій ситуації він не вважає себе винним через неуважність водія автомобіля Фіат. На запит ПАТ НАСК «Оранта» щодо обставин події судовий експерт Скороход К.М. надав відповідь про те, що в даній дорожній ситуації дії водія [PERSON] не відповідають вимогам п. 16.11 ПДД і дані невідповідності перебувають у причинному зв`язку із ДТП. В свою чергу, в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП. Саме страховику належить кваліфікувати подію як страховий випадок, шляхом прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Зазначає, що, вимоги позивачки по стягненню з відповідача страхових виплат, де не наступила цивільно-правова відповідальність є незаконні та необґрунтовані. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року призначено у справі судову авто технічну експертизу. 01 липня 2025 року матеріали цивільної справи № 753/8221/24 повернуто на адресу суду, ухвала суду від 09 липня 2024 року залишилася без виконання, у зв`язку із відсутністю оплати за проведення експертизи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року поновлено провадження у справі. В судове засідання, призначене на 16 жовтня 2025 року позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву з проханням провести розгляд справи без участі їх представника за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] 07 листопада 2023 року о 19 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] у м. Києві на перехресті вул. Стадіонна та пр. Повітряних Сил не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху автомобіля та допустив зіткнення з автомобілем Fiat 500L, днз. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода за взаємним погодженням водіїв була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом). 15 грудня 2025 року від [PERSON] до ПАТ НАСК «Оранта» надійшло повідомлення в якому він зазначив, що визнав себе винним так як поліція, яка прибула на місце ДТП визнала його вину у зв`язку із недотриманням ним безпечної дистанції, але ситуація, яка склалася не дозволила йому вчасно зупинитися так як водій автомобіля Fiat 500L, днз. [NUMBER] виїхав з другорядної дороги на головну, не переконавшись у тому, що дорога є вільною, виїхав та зупинився. В даній ситуації не вважає себе винним через неуважність водія автомобіля Fiat. Додатково повідомив, що при виїзді автомобіля Fiat з другорядної дороги на головну він почав зменшувати швидкість руху за 20-25 метрів до події, після чого транспортний засіб Fiat загальмував, що призвело до зіткнення. Згідно Відповіді судового експерта [PERSON] від 15 грудня 2023 року на запит від ПАТ НАСК «Оранта» про надання консультації щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди в даній дорожній ситуації дії водія [PERSON] не відповідають вимогам п.16.11 ПДР і дані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. В свою чергу, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Міцубісі, рухаючись по головній дорозі зі швидкістю 50 км/год. застосував гальмування, але не встиг зупинити шляхом екстреного гальмування керований ним автомобільна відстані 20-25 м. до автомобіля Фіат, який виїхав перед ним з другорядної, а також не міг об`їхати автомобіль справа у зв`язку з відсутністю вільного місця та зліва у зв`язку з рухом попутних транспортних засобів. За п. 12.1 ПДР України, водій повинен керувати транспортним засобом зі швидкістю, яка забезпечує йому можливість постійно контролювати рух, з урахуванням дорожньої обстановки, стану транспортного засобу та вантажу, а також інших факторів. За п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Відповідно до ст. 124 КУпАП, відповідальність наступає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Дослідивши схему, фотографії та обставини дорожньо-транспортної пригоди, які вказані в європротоколі від 07 листопада 2023 року, суд дійшов висновку про наявність вини водія автомобіля Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] у вчинення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій [PERSON] своїми діями порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. У зв`язку з чим [PERSON] слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд вважає Відповідь на запит судового експерта Скорохода Костянтина Миколайовича від 15 грудня 2023 року про невідповідність дій водія [PERSON] вимогам ПДР такою, що суперечить обставинам справи, оскільки водій [PERSON] повинен був дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, проте не дотримався цього та вчинив ДТП, а тому оцінює його критично. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213610450 від 06.03.2023. 10 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із письмовим повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. 21 грудня 2023 року [PERSON] був направлений лист щодо відсутності правових підстав для виплати страхового відшкодування. Як зазначено в листі, страховик з посиланням на відповідь на запит судового експерта Скороход Костянтина Миколайовича від 15 грудня 2023 року, вважає, що дана пригода сталася внаслідок порушення п.16.11 ПДР України водієм Fiat 500L, днз. [NUMBER] , в діях водія автомобіля Mitsubishi Outlander, днз. [NUMBER] [PERSON] порушення ПДР не вбачається. Потерпілій особі було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим розрахунок страхового відшкодування не проводився. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] здійснила ремонт автомобіля Fiat 500L, днз. [NUMBER] на станції ТОВ «Сервіс Інвест Менеджмент», що підтверджується Актом наданих послуг №5 від 12 квітня 2024 року та платіжною інструкцією про оплату за ремонт від 12 квітня 2024 року в розмірі 62 438 грн. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно пункту 4 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Відповідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, страхове відшкодування в розмірі 62 438 грн. не було виплачено позивачці [PERSON] , а тому приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд не приймає до уваги інші твердження та посилання позивачки, оскільки обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved