Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , згідно з яким просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» заборгованість за договором, інфляційні втрати та 3% річних загальним розміром 61 650, 85 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір №1460/11-12 про зберігання компонентів крові. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» зобов?язалось переробити біологічний матеріал - плаценту та пуповинну кров на компоненти (стовбурові клітини та моноцити), зберігати такі компоненти відповідно до умов Договору №1460/11-12, а один із батьків зобов?язувався вчасно вносити платежі, передбачені умовами даного договору. Останній платіж за зберігання біологічного матеріалу було здійснено [PERSON] , [PERSON] 25 січня 2017 року у розмірі 4 085, 00 грн. за зберігання біологічного матеріалу 2017 року. Щорічні платежі за 2018-2025 календарні роки сплачені не були, внаслідок чого за [PERSON] , [PERSON] обліковується прострочена заборгованість в розмірі 38 099, 22 грн. 20 серпня 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подав до суду клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 17 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір №1460/11-12 про зберігання компонентів крові. Так, відповідно до п. 1.1 Договір №1460/11-12 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» зобов?язалось переробити біологічний матеріал - плаценту та пуповинну кров на компоненти (стовбурові клітини та моноцити), зберігати такі компоненти відповідно до умов Договору №1460/11-12, а один із батьків зобов?язувався вчасно вносити платежі, передбачені умовами даного договору. Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» були надані [PERSON] , [PERSON] послуги з переробки, тестування біологічного матеріалу - стовбурових клітин пуповинної крові і плаценти, взятих після пологів [PERSON] (далі - Біологічний матеріал). Відповідно до п.5.2. Договору №1460/11-12 прийняття [PERSON] на зберігання Компонентів крові буде підтверджено спеціальним Сертифікатом, виданим Одному з батьків після внесення основної плати, зазначеної в пп.8.1.2. ст.8 цього Договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» прийняло на зберігання Біологічний матеріал, що підтверджується виданими Сертифікатами №1460/11-12 (шифр АК6535) від 24 січня 2013 року та №1460/11-12 (шифр АП6535) від 24 січня 2013 року на ім?я [PERSON] . Так, Сертифікатом №1460/11-12 (шифр АК6535) від 24 січня 2013 року підтверджується, що в кріобанку Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» знаходяться компоненти крові (стовбурові клітини та моноцити, виділені з пуповинної крові та плаценти), які передані на зберігання в рамках Договору №1460/11-12. Сертифікатом № 1460/11-12 (шифр АП 6535) від 24 січня 2013 року підтверджується, що в кріобанку Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» знаходиться плацента, яка передана на зберігання відповідно до умов Договору №1460/11-12. Відповідно до п. 1.3 Договору № 1460/11-12, строк зберігання Позивачем Біологічного матеріалу становить 21 рік. Згідно з пп. 8.1.3 п. 8.1 Договору № 1460/11-12, починаючи з 2014 року і до моменту припинення зберігання біологічного матеріалу, згідно з умовами договору, один з батьків зобов?язаний вносити щорічну сплату за зберігання біологічного матеріалу у розмірі суми, що еквівалентна 150,00 (сто п?ятдесят) доларів США по курсу НБУ в гривні на дату сплати платежу, але не пізніше 31 січня щорічно. Останній зарахований платіж за зберігання Біологічного матеріалу було здійснено [PERSON] , [PERSON] 25 січня 2017 року в розмірі 4 085, 00 грн. за зберігання Біологічного матеріалу з протягом 2017 календарного року. Щорічні платежі за 2018-2025 календарні роки сплачені не були, внаслідок чого за [PERSON] , [PERSON] обліковується прострочена заборгованість в розмірі 38 089,22 грн грн., що виникла на підставі пп. 8.1.3 п. 8.1 Договору № 1460/11-12 та підтверджується довідкою про розмір заборгованості за вих. № 138/08 від 07 серпня 2025 року. У зв?язку із простроченням виконання зобов?язання у [PERSON] , [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 61 650, 85 грн., що складається з заборгованості за зберігання Біологічного матеріалу за Договором № 1460/11-12 у розмірі 38 089, 22 грн., інфляційних втрат у розмірі 19 473, 86 грн. та 3% річних у розмірі 4 087, 77 грн. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. На підставі п.8.1 Договору № 1460/11-12 обов?язок оплатити за переробку і зберігання Біологічного матеріалу може бути виконаний будь-ким із батьків у повному обсязі. Отже, [PERSON] , [PERSON] є солідарними боржниками за Договором № 1460/11-12. Згідно з ч. 2 ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарний характер зобов?язань подружжя випливає з правового режиму спільної сумісної власності. Зокрема, правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов?язань подружжя, що свідчить про їх солідарний характер. Для визнання боргових зобов?язань спільними, потрібно з?ясувати, чи укладено договір в інтересах сім?ї та чи використано одержане за договором в інтересах сім?ї. Схожі висновки викладені в постановах Касаційного цивільного суду від 15 травня 2024 року по справі № 758/5172/20, від 13 лютого 2024 року по справі N? 638/15236/19, від 03 листопада 2023 року по справі №308/7268/17 та інших. Відповідно до п. 6.1 Договору N? 1460/11-12, право розпорядження Біологічним матеріалом до досягнення дитиною повноліття має один з батьків за наявності згоди чоловіка та/або дружини (тобто другого з батьків). Згідно з п. 6.3 Договору №1460/11-12, Біологічний матеріал може бути переданий на медичні потреби дитини особою, що має право розпоряджатись Біологічним матеріалом, але лише за наявності згоди чоловіка та/або дружини. Тобто, враховуючи вищенаведене, Договір №1460/11-12 був укладений в інтересах сім?ї Відповідачів та зумовив виникнення у Відповідачів спільних прав, щодо розпорядження Біологічним матеріалом, який перебуває на зберіганні в Позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до п.8.1.3 Договору №1460/11-12 починаючи з 2014 року і до моменту припинення зберігання Кріобанком Компонентів крові, згідно з умовами даного Договору, Один із батьків зобов?язаний вносити щорічну сплату за зберігання біологічного матеріалу у розмірі суми, що еквівалентна 150,00 (сто п?ятдесят) доларів США по курсу НБУ в гривні на дату сплати платежу, але не пізніше 31 січня щорічно. Внаслідок невиконання Відповідачами своїх зобов`язань за Договором №1460/11-12 про зберігання компонентів крові від 17 листопада 2012 року у них утворилась заборгованість за зберігання Біологічного матеріалу з 31 січня 2018 року по 31 січня 2025 року у розмірі 38 089, 22 грн. Щодо інфляційних втрат та 3% річних суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Останній платіж за зберігання біологічного матеріалу було здійснено [PERSON] , [PERSON] 25 січня 2017 року у розмірі 4 085, 00 грн. за зберігання біологічного матеріалу 2017 року. Щорічні платежі за 2018-2025 календарні роки сплачені не були. Як вбачається із матеріалів справи, у зв?язку із заборгованістю за Договором №1460/11-12 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ» інфляційні втрати у розмірі 19 473, 86 грн. та 3% річних у розмірі 4 087, 77 грн. Оскільки внаслідок невиконання боржниками грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Щодо клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. [PERSON] було подано до суду клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності. У клопотанні про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних [PERSON] просить суд наслідки пропущення позивачем строку позовної давності, у тому числі до нарахованих сум штрафних санкцій та відмовити в задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі №712/8916/17 суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Дослідивши матеріали справи, врахувавши клопотання відповідача про застосування судом наслідків пропущення позивачем позовної давності, суд доходить до висновку, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 8.1.3 Договору №1460/11-12 про зберігання компонентів крові від 17 листопада 2012 року, починаючи з 2014 року і до моменту припинення зберігання Кріобанком Компонентів крові, згідно з умовами даного Договору, один із батьків зобов`язаний вносити щорічну сплату за зберігання Компонентів крові у розмірі суми в гривні, що еквівалентна 150, 00 (сто п`ятдесят, 00) доларів США по курсу НБУ на дату сплати платежу, але не пізніше 31 січня щорічно. У разі розірвання договору на протязі року від дня внесення щорічної оплати оплата не підлягає поверненню. Так, останній платіж за зберігання Біологічного матеріалу за Договором №1460/11-12 про зберігання компонентів крові від 17 листопада 2012 року було здійснено 25 січня 2017 року у розмірі 4 085, 00 грн. Внаслідок невиконання Відповідачами своїх зобов`язань за Договором №1460/11-12 про зберігання компонентів крові від 17 листопада 2012 року у них утворилась заборгованість за період з 31 січня 2018 року по 31 січня 2025 року у розмірі 38 089, 22 грн. П. 8.1.3 Договору №1460/11-12 встановлений строк внесення платежів [PERSON] та [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТИТУТ КЛІТИННОЇ ТЕРАПІЇ", а саме не пізніше 31 січня щорічно. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, початок перебігу строку позовної давності починається з 01 лютого відповідного календарного року. Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19) введено карантин, дія якого була продовжена відповідними Постановами Кабінету Міністрів України. Згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за договором №1460/11-12 про зберігання компонентів крові від 17 листопада 2012 року підлягають частковому задоволенню у зв?язку із спливом позовної давності за вимогами щодо стягнення з відповідачів заборгованості за 2021 - 2025 роки включно. Отже, у зв?язку із застосуванням наслідків спливу строку позовної давності відповідно до клопотання Відповідача, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволеннню частково. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 1 029, 52 грн. стягнути з відповідача на користь позивача пропорційному задоволеним позовним вимогам (34 %). На підставі ст. 1, 4, 15, 16, 536, 625, ЦК України,

Outcome: partial