Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , в інтересах якого діє представник-адвокат Жарський Тарас Володимирович, звернувся до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка (місцезнаходження: вул. Незалежності, 13 с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить: 1) зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 2621686200:02:002:0042, площею 0,4207 га, що розташована на території Тишківської сільської ради Коломийського району (раніше Городенківського району) Івано-Франківської області, урочище Аміачна, шляхом поверненння земельної ділянки у користування позивача; 2 ) скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2621686200:02:002:0042, площею 0,4207 га від 25.05.2012 року; 3) стягнути з відповідача на користь позивача 2147,20 грн. витрат на сплату судового збору та 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтовано тим, що позивач володіє земельною ділянкою з кадастровим номером 2621686200:02:002:0042, площею 0.4207 га, що розташована на території Тишківської сільської ради Коломийського району (раніше Городенківського району) Івано-Франківської області, урочище Аміачна, на праві приватної власності. Однак, з відомостей, які містяться в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, позивачу стало відомо, що спірна ділянка перебуває в оренді відповідача, відповідно до Договору оренди землі від 30.11.2012 р., хоча, як вбачається із Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку HB-9901923182021 від 07.10.2021- державна реєстрація речового права (оренди) здійснено 25.05.2012 р., тобто за 6 місяців до укладення самого договору оренди землі, а в графі, «Орган, що здійснював державну реєстрацію речового права», не міститься жодної інформації. В свою чергу, позивач стверджує, що не підписував жодного договору оренди щодо спірної ділянки, а тому йому не відомо про те, яким чином і на якій підставі укладений такий договір, та як у відповідача виникло право користування спірною ділянкою. На усну вимогу повернути спірну ділянку у користування власника, відповідач відмовився, посилаюсь на діючий договір оренди землі. Після цього, позивач звернувся до правоохоронних органів, щодо факту підроблення підписів чи печаток на договорі оренди землі, оскільки вбачав, що в таких діях є ознаки протиправних дій третіх осіб. Відділенням поліції N?2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за N? 12020095150000081, відомості про яке, внесене до ЄРДР 28.12.2020 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 358 КК України. Надалі, в межах зазначеного кримінального провадження проведено судово-почеркознавчу експертизу, за наслідком якої 01.12.2022 р., експертом Олійник Н., зроблено Висновок експерта N?2585/3400-3402/22-28. За результатами експертизи встановлено: «Підпис (почерк) кульковою ручкою синього кольору у договорі оренди землі (площею 0.4207 га) від 30.11.2012 р. в графі «Орендодавець» - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Висновок експерта по суті спростовує факт укладення позивачем договору оренди землі від 30.11.2012 р., оскільки підпис позивача (власника земельної ділянки) виконаний не ним, а іншою особою. Аналізуючи висновок експерта в сукупності із фактичними обставинами справи, можемо дійти висновку, що позивач дійсно не підписував договору оренди землі (площею 0.4207 га.) від 30.11.2012 р., а відтак не укладав його із відповідачем. Факт відсутності підпису позивача на Договорі оренди землі свідчить про те, що він не виражав свого волевиявлення та, відповідно, наміру на укладення такого договору. Більше того, для позивача не виникає жодних прав та обов?язків перед відповідачем за згаданим договором, а як наслідок, відповідач користується спірною ділянкою без жодних правових підстав. Конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим, ст. 18 Закону України «Про оренду землі», чітко визначає, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Отже, внаслідок фактичного безпідставного використання cпірної ділянки відповідачем, позивач не має змоги вільно розпоряджатися такою ділянкою, а саме самостійно її обробляти чи передавати у користування третім особам, що, в свою чергу, впливає на можливість отримувати від такої діяльності доходи. Так, фактично безпідставне користування cпірною ділянкою створює перешкоди для її законного власника, які можливо усунути виключно в судовому порядку. Враховуючи, що договір оренди позивач не підписував, такий є неукладеними. Відповідно спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача без достатніх правових підстав, чим порушує право позивача на користування та розпорядження належним йому майном. У зв`язку з цим, позивач наполягає на поверненні йому спірної ділянки у його користування. Також зазначає, що без скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки позивача, підставою реєстрації якого став неукладений між позивачем та відповідачем договір, власник майна фактично позбавлений свого права власності. Отже, порушене право підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації права оренди землі. Попередній розрахунок витрат на професійну допомогу складає 13000,00 грн. В свою чергу, остаточний розрахунок суми судових витрат буде зазначений представником позивача у акті наданих послуг. Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено в справі підготовче засідання. 21.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до СВК ім. Т.Г. Шевченка про усунення перешкод в користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав оренди землі. Обгрнутовуючи відзив на позовну заяву, представник відповідача вказав, що 30 листопада 2011 року між СВК ім. Т.Г. Шевчека та [PERSON] укладено договір оренди землі, який був зареєстрований в Управлінні Держкомзему Городенківського району про, що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2012р. за N?262160004020692. Вважають, даний договір укладений, так як при його укладенні сторонами дотримані вимоги ст.ст.203, 207, 627, 638, 639 ЦК України. Істотні умови договору оренди землі передбачені ст 15 ЗУ «Про оренду землі» сторонами дотримані. Крім того спірний договір виконується сторонами. Згідно п.п. 1.2 договору оренди землі від 30.11.2012р., орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,4207га. Актом приймання-передачі від 30 листопада 2012 року підтверджена передача у оренду даної земельної ділянки СВК ім. Т.Г. Шевченка. Пунктом 15 договору оренди землі від 30.11.2012 передбачено, що орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, проводити оплату. На виконання п. 9 договору оренди, орендар здійснює оплату за використання земельної ділянки. Отримання орендної плати орендодавцем підтверджується платіжною відомістю від 02 вересня 2019р.; платіжною відомістю N?115 від 19.09.2018р.; платіжною відомістю N?53 від 24.07.2017р.; платіжною відомістю від 29 серпня 2016р.; платіжною відомістю N?89 від 13 серпня 2015р.; платіжною відомістю N?60 від 20 жовтня 2014р.; платіжною відомістю за грудень 2013р. Орендодавець впродовж дії договору отримує за користування земельної ділянки орендарем орендну плату. Згідно реєстраційної справи N?20692 орендодавець особисто звертався з заявою N?09945 від 28.12.2012р. про проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Отже, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. Крім того, СВК ім. Т.Г. Шевченка вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження N?12020095150000081 від 01.12.2022р. наданий позивачем є неналежним та недопустимим доказом у даній цивільній справі. Як вбачається зі змісту висновку експерта від 01.12.2022 р. N? 2315/2396-2407/22-28, даний висновок не відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу» та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України N?53/5 від 08 жовтня 1998 року. Зокрема, згідно п.1.3., п.1.5 Науково-методичних рекомендацій, для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільні зразки по змозі повинні відповідати об?єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням. При призначенні судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні N?12020095150000081 слідчим в розпорядження експерту були надані вільні зразки підпису позивача в документах, датованих з 2019 р. по 2022 р.. Однак вказані об?єкти (вільні зразки підпису) експертом у висновку чітко не описані, чи вбачається варіативність підписів [PERSON] в залежності від часу, способу виконання чи інших причин - не зазначено. У СВК ім. Т.Г. Шевченка не має жодних сумнівів, що підпис у договорі належить позивачу, так як підписання договору відбувалось у присутності Голови кооперативу, земельна ділянка передана орендарю на підставі акту приймання-передач земельної ділянки, який підписаний був у присутності голови Тишівської сільської ради- Прочин I.I. Крім того, позивач 30 листопада 2012 року уклав з СВК ім. Т.Г. Шевченка договори оренди на інші земельні ділянки, що підтверджується договором оренди землі від 30.12.2012р. земельної ділянки кадастровий номер 262168620:002:001:0078; договором оренди землі від 30.11.2012 земельної ділянки кадастровий номер 2621686200:02:001:0013; договором оренди землі від 30.11.2012p. земельної ділянки кадастровий номер 262168200:02:001:0038 та впродовж 11 років отримував орендну плату. На погляд відповідача належним доказом може бути висновок експерта, проведений на виконання ухвали суду у даній цивільній справі N?342/923/23. Також, СВК ім.Т.Г. Шевченка вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу у даній справі у розмірі 13\~000 гривень, яка заявлена представником [PERSON] - адвокатом Жарським Т.В. є неспівмірним з розглядом справи в Городенському районному суді Івано-Франківської області. 14.09.2023 представником відповідача подано до суду клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи. 14.09.2023 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому представник позивача просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі, вказуючи на те, що позивач стверджує, що не підписував жодного договору оренди щодо спірної ділянки, а тому йому не відомо про те, яким чином і на якій підставі укладений такий договір, та як у відповідача виникло право користування спірною ділянкою. Документи, про які зазначає відповідач, які були надані для укладення договору та його реєстрації, сам Позивач не надавав та не підписував. Для спірних правовідносин не мають значення платіжні відомості, які підтверджують факт отримання Позивачем коштів за оренду землі, оскільки такий договір не може визнаватись укладеним за умови вчинення конклюдентних дій, таких як прийняття орендної плати. В даній ситуації необхідно звернути увагу, що визначальним є сам факт волевиявлення сторін та факт підписання сторонами договору оренди спірної ділянки. За умови відсутності підпису позивача на договорі оренди (а такий факт встановлено Висновком експерта), для позивача не виникає жодних прав та обов?язків перед Відповідачем за згаданим договором, а як наслідок, відповідач користується спірною ділянкою без жодних правових підстав. Щодо висновку експерта зазначає, що доводи Відповідача зводяться до критики Висновку експерта, який на його думку не відповідає вимогам закону і методики проведення почеркознавчих експертиз, зокрема Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а також ЗУ «Про судову експертизу». Висновок експерта складено експертом на підставі дослідження та порівняння ознак - отже вважають, що немає підстав для відкидання такого доказу як неналежного та недопустимого, чи такого, що отриманий з порушенням порядку, встановленого різних груп зразків підпису та почерку, з врахуванням загальних та окремих почергових. Між тим, з висновку судово-почеркознавчої експертизи, проведеної у рамках кримінального провадження N?12020095150000081, вбачається, що експертиза проведена у відповідності до діючих інструкцій та науково-методичних рекомендацій для проведення судових експертиз і експертних досліджень, зокрема, і почеркознавчих експертиз. Вважають, що доводи відповідача про те, що інформаційні джерела, використані при проведенні експертизи, що є доказом у справі, не є діючими, спростовуються актуальними даними з реестру методик проведення експертизи. При цьому з реєстру методик проведення експертиз вбачається, що всі нормативно-правові акти та методики експертних досліджень, якими керувався експерт, були чинними на момент проведення експертизи за матеріалами кримінального провадження, крім удосконаленої системи загальних та окремих ознак почерку (реєстраційний код в реєстрі методик проведення експертиз 1.1.45), щодо якої 28.01.2022 прийнято рішення про не застосування. Разом з тим відповідачем не аргументовано, які недоліки потягнуло за собою використання цього інформаційного джерела за умови дотримання правил усіх інших методик дослідження підписів при проведенні експертизи. Як вже зазначалося, слід враховувати, що експерт була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Інших обставин, які б спростували висновки експерта, відповідачем не наведено, оскільки власні міркування відносно правил проведення експертизи носять характер сумнівів та припущень, не спростовують результат дослідження експерта з відповідним рівнем кваліфікації. У зв?язку із наведеним, вважають, що висновок експерта є об?єктивним та правильним, таким, що по суті спростовує факт укладення позивачем договору оренди землі. У даному спорі, як позивач так і висновок експерта підтверджують факт того, що волевиявлення на укладення договору оренди спірної ділянки, яке б відповідало його внутрішній волі - не було. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка про усунення перешкод в користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди землі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, 76014, вул. Академіка А. Сахарова, 34 , м.Івано-Франківськ. Підготовче засідання відкладено до 04.10.2023. 22.09.2023 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що СВК ім. Т.Г. Шевченка не погоджується з твердженням позивача, що наданий ним висновок експерта є належним доказом, з наступних підстав : 1.Згідно розділу 2.2. Методики дослідження підписів (реєстраційний код 1.1.53), на яку експерт посилається у своєму висновку, експерт обов`язково проводить дослідження підпису на предмет виявлення технічної підробки ( чи не підроблений підпис, якимось технічним засобом, чи не перемальований на просвіт або виконаний якимось іншим подібним способом). Ця стадія дослідження відсутня при проведенні цієї почеркознавчої експертизи; 2.При описуванні вільних зразків експертом наданий перелік документів, але не вказано, які конкретно підписи у цих документах використовувалися експертом як порівняльний матеріал (у яких графах вони були розміщені, на яких сторінках тощо). Оскільки зразками підпису та почерку певної особи є не документ в цілому, а конкретні почеркові об`єкти, наведене описання зразків уявляється неточним та не дозволяє оцінити якість і достатність наданих вільних зразків підписів [PERSON] тоді як відповідно до п. 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998N? 53/5, (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N? 1950/5): «Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах». Ця ж сама вимога стосовно кількості вільних зразків підписів (не менше 15 документів) зазначена і в розділі 1 Загальної частини Методики судово-почеркознавчої експертизи (реєстраційний код 1.1.54) на яку посилається експерт у своєму висновку; 3.Експертом у процесі дослідження та для надання категоричного негативного висновку було використано зразки підписів [PERSON] , виконані в 2019-2022 роках, у той час як досліджувані документи датовані 2012 роком. Вказане, є грубим порушенням вимог методик, на які посилається експерт у своєму висновку. Адже у даному випадку не були дотримані основні вимоги які висуваються до порівняльних зразків підписів, а саме - їх достатність (обсяг зразків, який забезпечує можливість повного та всебічного зіставлення усіх ознак, які знаходяться у підписі, що досліджується) та відповідність об?єкту дослідження за часом виконання (зразки повинні бути за часом виконання максимально наближеними до досліджуваного документу); 4.Слід також зауважити, що на вирішення експерта були поставлені запитання щодо автентичності (справжності) підписів [PERSON] , в договорах оренди. Однак детальним вивченням змісту розділу «Дослідження» висновку експерта встановлено, що експерт взагалі не застосовує термін «підпис» до об?єктів дослідження і з невідомої причини називає їх рукописними записами. Таким чином, експерт у своєму висновку досліджує рукописні записи, а висновок формує стосовно підписів. Вказане вище, є порушенням принципів об?єктивності та повноти дослідження визначених ст. З Закону України «Про судову експертизу», положень Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 N? 53/5, (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N? 1950/5) та приписів ч. 3 ст. 72 ЦПК України щодо обов?язку експерта провести повне дослідження і дати обгрунтований та об?єктивний письмовий висновок на задані йому питання. 25.09.2023 до суду від представника позивача поступило заперечення на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, згідно якого представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. 02.10.2023 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області до суду надійшло пояснення по справі. У поясненнях вказано, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 2621686200:02:002:0042, на момент подання пояснень третьої особи без самостійних вимог на позовну заяву, земельна ділянка знаходиться у приватній власності [PERSON] і передана в оренду СВК ім. Т.Г. Шевченка до 25.07.2027 року. Щодо відомостей про оренду, дата державної реєстрації речового права відбулась від 25.05.2012 року. Виходячи із наведеного, даний позов не може вважатись негаторним, адже таким є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння - ст. 391 ЦК України, також негаторний позов пред?являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як і віндикаційний, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов?язальних відносин та бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна. Також, слід зазначити, що у платіжних відомостях, які надав відповідач - СВК ім.Т. Г. Шевченка, позивач- [PERSON] отримував грошові виплати згідно договором оренди від 25.05.2012 року (підпис в графі навпроти прізвища), а тому знав про даний договір та можливе порушення своїх прав. Тому, слід вважати строки давності пропущеними, адже за ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вказують, що даний договір оренди вважається належно зареєстрованим, а Управління Держкомзему не порушувало жодних законодавчих актів. Що стосується позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2621686200:02:002:0042 у державному земельному кадастрі, то зазначають, що схвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Разом з тим зазначають, що законодавством, котре регулює земельні правовідносини, встановлений порядок скасування реєстрації земельних ділянок, однак механізм виконання такої процедури не розроблений, оскільки у програмному забезпеченні «Національна кадастрова система» (далі - НКС), в якій вносяться відомості до Державного земельного кадастру, відсутній необхідний функціонал (розробниками не забезпечено в НКС всі необхідні функції). Таким чином, функціональна можливість програми, якою користується Державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві, зокрема за рішенням суду в інших випадках ніж передбачено в абзацах третьому і четвертому частини десятої статті 24 ЗУ «Про ДЗК». 26.10.2023 представник відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка адвокат Дзібій Полячок Н.М. подала до суду клопотання про долучення доказів по справі, в якому просила долучити до справи висновок експерта №89 від 17.10.2023 за результатами проведення почеркознавчої експертизи. 13.11.2023 представником позивача подано заперечення на клопотання про долучення доказів, в якому представник просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, а саме висновку експерта №89 від 17.10.2023. Залишити без розгляду висновок експерта №89 від 17.10.2023. 18.12.2023 представник відповідача подала до суду клопотання, в якому просила поновити СВК ім. Т.Г. Шевченка процесуальний строк для подання доказу та долучення до матеріалів справи копію висновку експерта №89 від 17.10.2023 за результатами почеркознавчої експертизи, копію листа №89\\17-23 від 17.10.2023, копію заяви №129 від 23.09.2023. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання доказів та долучення письмових доказів відмовлено. Клопотання представника відповідача про долучення письмових доказів, зареєстроване в канцелярії суду 26.10.2023 та долучені документи: копію висновку експерта №89 від 17.10.2023 та копію листа №89/17-23 від 17.10.2023 та копію заяви №129 від 23.09.2023 - залишено без розгляду. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року\~апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Т. Г. Шевченка задоволено частково. Ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою від 23.05.2024 (протокольна) клопотання представника відповідача про долучення письмових доказів, зареєстроване в канцелярії суду 26.10.2023 задоволено. Копію висновку експерта №89 від 17.10.2023 та копію листа №89/17-23 від 17.10.2023 та копію заяви №129 від 23.09.2023 приєднано до матеріалів справи. В подальшому, в підготовчому засіданні 23.05.2024, під час вирішення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи в даній справі, за клопотанням представника відповідача, для уточнення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, було оголошено перерву до 29.05.2024. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року в справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (03170, вулиця Велика Кільцева, 4 м.Київ). В розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи № 342/923/23. На час проведення експертизи зупинено ровадження у справі до отримання висновку експерта. До суду 18 липня 2024 року від судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Кулінської О.І. надійшло клопотання про надання документів та зразків підпису та почерку, разом із матеріалами цивільної справи № 342/923/23 (провадження № 2/342/43/2024). 30\~липня 2024\~року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року продовжено проведення у даній справі судової почеркознавчої експертизи,\~яка призначена\~ухвалою Городенківського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області \~від 29 травня 2024 року. На час проведення експертизи зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта. До суду 12 грудня 2024 року від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.11.2024 № СЕ-19-24/45812-ПЧ, разом із матеріалами цивільної справи № 342/923/23 (провадження № 2/342/43/2024) та оригіналами документів. 13 грудня 2024 року поновлено провадження у справі. Підготовче засідання в справі призначено на 19 грудня 2024 року. \~ \~ \~ \~Призначені підготовчі засідання 19.12.2024, 15.01.2025, 28.01.2025, 18.02.2025, 2602.2025 були відкладені з різниї причин, зокрема: за клопотаннями представників почивача та відповідача, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання представника відповідача. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.00 год. 26 березня 2025 року. Судове засідання 26.03.2025 відкладено за клопотанням представника відповідача. В судовому засіданні 24.04.2025 оголошено перерву, у зв`язку із заявленням представником відповідача клопотанн про можливість укладення між сторонами мирової угоди. 05.05.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 26.05.2025 в судовому засіданні за клопотаннями учасників справи оголошено перерву. 12.06.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. Судове засідання 03.07.2025 не відбулося, у зв`язку з тим, що 03.07.2025 о 12:56 год на електронну пошту суду надійшло повідомлення про замінування приміщення Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Судові засідання 14.08.2025 та 18.09.2025 відкладені за клопотаннями представника відповідача. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначив про неможливість укладення мирової угоди на умовах запропонованих відповідачем. Просив вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила, що сторони не дійшли згоди щодо укладення мирової угоди. Просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Предстаник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився. У матеріалах справи міститься клопотання згідно якого представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області просить проводити судовий розгляд справи без участі уповноваженого представника Головного управління. Дії Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши, та вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, врахувавши надані учасниками справи письмові пояснення та заперечення, суд приходить до наступного. Згідно з приписами\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №804198 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4207 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с.Тишківці урочище «Аміачна» на території Тишківської сільської ради Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області. За даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9901923182021 від 07.10.2021 відділ у Городенківському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зареєстрував земельну ділянку із кадастровим номером 2621686200:02:002:0042, місце розташування: Івано-Франківська область, Городенківський район, с.Тишківці, урочище «Аміачна», площею 0.4207 га, дата реєстрації земельної ділянки 30.07.2019. Згідно відомостей про право власності/право постійного користування, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року щодо земельної ділянки площею 0.4207 га, належної на праві власності [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.03.2008 ЯД 804198 зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років, дата реєстрації речового права\~25.05.2012. Орендар: СВК ім..Т.Г.Шевченка. Орган, що здійснив державну реєстрацію речового права не зазначений. Згідно договору оренди землі від 30.11.2012 між [PERSON] та СВК ім.Т.Г.Шевченка, в особі голови Неміша Романа Васильовича, об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,4207 га. Договір укладено на 15 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно проектом землеустрою). Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Городенківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №262160004020692 від 26.12.2012. Підставою звернення [PERSON] до суду стало оспорювання факту укладення договору оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження 12020095150000081 (матеріали експерту надійшли згідно постанови дізнавача СД ВП №2 (м.Городенка) Коломийського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області Богачевського В. від 05.09.2022) від 01.12.2022 №2585/3400-3402/22-28 підпис (почерк) кульковою ручкою синього кольору у договорі оренди землі (площею 0.1248 га) від 30.11.2012 в графі «Орендодавець» - виконаний [PERSON] ; підпис (почерк) кульковою ручкою синього кольору у договорі оренди землі (площею 0.7270 га) від 30.11.2012, в графі «Орендодавець» - виконаний [PERSON] ; підпис (почерк) кульковою ручкою синього кольору у договорі оренди землі (площею 0.4207 га) від 30.11.2012 в графі «Орендодавець» - виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис (почерк) кульковою ручкою синього кольору у договорі оренди землі (площею 0.1236 га) від 30.11.2012, в графі «Орендодавець» - виконаний [PERSON] ; підписи (почерки) «Грригорчук» кульковою ручкою синього кольору в усіх вищевказаних договорах в графі «Орендодавець» - виконані не однією і тією ж самою особою. У судовому засіданні встановлено, та цього не заперечила сторона відповідача, що належна позивачу земельна ділянка перебуває у користуванні СВК ім.Т.Г.Шевченка. Згідно вимог\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті ). Тобто правочином є вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі ( зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії ), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних ), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як висновок, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За частиною першою\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій\~статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є саме усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки, які можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц. Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) не підписання договору оренди землі однією із сторін такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Належним способом захисту є усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Такий висновок зробив ВС у справі № 144/338/18 від 27.06.2022 року. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення абоврахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.ст. 76-78 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмету доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішує суд. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини, повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Такі пояснення зазначив Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 у справі №201/7705/19. На підтвердження позовних вимог сторона позивача надала висновок експерта Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №2585/3400-3402/22-28 від 01.12.2022, який сторона відповідача вважає неналежним та недопустимим доказом. У судовому засіданні досліджено вказаний висновок експерта, що складений старшим судовим експертом Олійник Н., яка має вищу технічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр, кваліфікацію судового експерта за напрямом «Технічної експертизи документів» 2.1, 2.3, (свідоцтво N? 409-413, видане ЕКК Київського НДІСЕ 25.11.2015 дійсне до 25.11.2020р), за спеціальністю 1.1«Дослідження почерку і підписів» (свідоцтво N? 785-18 від 03.10.2018, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 03.10.2023) та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Для проведення експертизи експерту надано вільні зразки підпису та почерку [PERSON] , умовно-вільні зразки підпису та почерку [PERSON] , експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] . Так, висновок експерта щодо невчинення підпису [PERSON] на договорі оренди землі, площею 0.4207 га від 30.11.2011 складено експертом на підставі дослідження та порівняння різних груп зразків підпису та почерку [PERSON] з врахуванням загальних та окремих почеркових ознак - отже, немає підстав для відкидання такого доказу як неналежного та недопустимого, чи такого, що отриманий з порушенням порядку, встановленого законом. З висновку судово-почеркознавчої експертизи №2585/3400-3402/22-28 від 01.12.2022, проведеної у рамках кримінального провадження №12020095150000081, вбачається, що експертиза проведена у відповідності до діючих інструкцій та науково-методичних рекомендацій для проведення судових експертиз і експертних досліджень, зокрема, і почеркознавчих експертиз. Доводи представника відповідача про те, що інформаційні джерела, використані при проведенні експертизи, що є доказом у справі, не є діючими, спростовуються актуальними даними з реєстру методик проведення експертиз, перевіреними колегією суддів. При цьому з реєстру методик проведення експертиз вбачається, що всі нормативно-правові акти та методики експертних досліджень, якими керувався експерт, були чинними на час проведення експертизи за матеріалами кримінального провадження, крім Удосконаленої системи загальних та окремих ознак почерку (реєстраційний код в реєстрі методик проведення експертиз 1.1.45), щодо якої 28.01.2022 року прийнято рішення про не застосування. Разом з тим відповідачем не аргументовано, які недоліки потягнуло за собою використання цього інформаційного джерела за умови дотримання правил усіх інших методик дослідження підписів при проведенні експертизи. Крім того, як вже зазначалося, слід враховувати, що експерт була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Інших обставин, які б спростували висновки експертизи, відповідачем не наведено, оскільки власні міркування представника відповідача відносно правил проведення експертизи носять характер сумнівів та припущень, не спростовують результат дослідження експерта з відповідним рівнем кваліфікації. Також слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово робив висновок про допустимість висновку експерта, який проведений в рамках кримінального провадження. Якщо експертиза, яка проведена у кримінальному провадженні, містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, то незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений така експертиза може бути допустимим доказом. Висновок, підготовлений у рамках кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, відповідає положенням статті\~102 ЦПК України. Зокрема, такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 761/12898/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18. У постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (провадження № 14-98цс20), Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що "висновок судово-почеркознавчої експертизи від 13 грудня 2014 року за № 574/тдд не можна вважати таким, що не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, як про це стверджує банк у касаційній скарзі. Позивач подав до суду копію цього висновку, зроблену з копії того ж висновку, яку засвідчив слідчий. Для його використання як доказу подання до суду окремого дозволу слідчого, а також вироку суду, який набрав законної сили у кримінальному провадженні, не є потрібним. Такий висновок судово-почеркознавчої експертизи, який позивач відповідно до закону одержав у межах кримінального провадження, стосується предмета доказування у цій справі". \~ \~ \~ \~У Постанові КЦС ВС від 20.11.2024 № 373/2163/21 (61-12294св23) вказано: та обставина, що вказану експертизу проведено не за ухвалою суду у справі, що переглядається, не є підставою вважати її недопустимим доказом, оскільки особи, які проводили цю експертизу є атестованими судовими експертами, обізнані про кримінальну відповідальність, висновок містить інформацію щодо предмета доказування, а отже, є допустимим письмовим доказом у справі, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 761/12898/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18, від 03 квітня 2024 року у справі № 522/16529/20, провадження № 61-17829св23. Таким чином, наданий суду висновок експерта судово-почеркознавчої експертизи №2585/3400-3402/22-28 від 01.12.2022, проведеної у рамках кримінального провадження №12020095150000081 є належним та допустимим доказом, оскільки за формою відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України. У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 308/10606/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18 зазначено, що у випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, сторона не позбавлена можливості заявити клопотання про призначення експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цим висновком та зазначивши вимоги до повторної експертизи. Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Щодо наведеного, сторона позивача надала суду висновок за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 01.12.2022, проведеної у рамках кримінального провадження №12020095150000081. Відповідач, вважаючи цей висновок неналежним доказом, скористався своїм правом заявити клопотання щодо проведення експертизи у даній цивільній справі, яке було задоволено судом. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року в справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, яку було продовжено ухвалою суду від 09.10.2024. Надано у розпорядження експерту: матеріали цивільної справи № 342/923/23; оригінал паспорта [PERSON] № [NUMBER] , виданий 05 березня 1999 року, для виїзду до іноземної держави; оригінал заяви-повідомлення [PERSON] від 03.09.19 р.; оригінал індивідуального плану працевлаштування безробітного №09541981500001 від 15 серпня 2019 р., із додатком № 1 до нього; оригінал індивідуального плану працевлаштування безробітного № 0954195300001 від 03 травня 2019 р., із додатками № 1, № 2 до нього; оригінал договору оренди землі площею 0,4207 га між [PERSON] та СВК ім. Т.Г. Шевченка від 30.11.2012 р.; оригінал акту погодження меж землекористування від 30.11.2012; оригінал акту прийому-передачі земельної ділянки, площею 0,4207 га від 30.11.2012; оригінал договору оренди землі площею 0,7270 га між [PERSON] та СВК ім. Т.Г. Шевченка від 30.11.2012 р.; оригінал акту прийому-передачі земельної ділянки, площею 0,7270 га від 30.11.2012; оригінал договору оренди землі площею 0,1236 га між [PERSON] та СВК ім. Т.Г. Шевченка від 30.11.2012 р.; оригінал акту прийому-передачі земельної ділянки, площею 0,1236 га від 30.11.2012; оригінал платіжної відомості від 18.07.1996 р. на суму 426197 грн; оригінал відомості на видачу зарплати на суму 110 грн; оригінал відомості на суму 1212501,21 грн; оригінал платіжної відомості № 40 на видачу авансу, зарплати на суму 27450 грн; оригінал платіжної відомості від 02.09.19 р. на суму 50241 грн; оригінал платіжної відомості № 53 від 24.07.17 р. на суму 49588 грн; оригінал платіжної відомості № 89 від 13.08.15 р. на суму 23959 грн; оригінал платіжної відомості № 50 від 20.10.14 р. на суму 17181 грн; оригінал платіжної відомості за грудень 13 р.; оригінал платіжної відомості № 115 від 19.09.18 р. на суму 53707 грн; оригінал платіжної відомості від 29.08.16 р. на суму 25695 грн; експериментальні зразки підпису позивача [PERSON] на 36 арк. Проте, 12 грудня 2024 року від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.11.2024 № СЕ-19-24/45812-ПЧ. У повідомленні зазначено, що ураховуючи відсутність однозначності, щодо достовірності наданих зразків підпису [PERSON] та відповідно до ст.72 ЦПК України складено повідомлення про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №342/923/23. Суд звертає увагу на те, що представник відповідача повторно клопотань про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не заявляла. На проведенні такої не наполягала. Також, на спростування доказів щодо неналежності підпису [PERSON] , стороною відповідача надано висновок експерта Української експертної компанії №89 від 17.10.2023, в якому зазначено, що підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі площею 0,4207 га між [PERSON] та СВК ім. Т.Г.Шевченка від 30.11.2012 в графі «Орендодавець» виконаний [PERSON] . До висновку також додано копію диплома № [NUMBER] , який виданий [PERSON] . Однак, суд вважає висновок експерта Української експертної компанії №89 від 17.10.2023 неналежним доказом у справі з наступних підстав. Згідно п.1.7 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р.за №705/3145, \~експертизи та дослідження, що проводяться атестованими судовими експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, здійснюються з урахуванням обмежень, передбачених статтею 7\~Закону України "Про судову експертизу". Відповідно до\~ст.7 Закону України "Про судову експертизу"\~судово-експертну\~діяльність здійснюють\~державні спеціалізовані\~установи,\~їх територіальні\~філії,\~експертні установи\~комунальної форми\~власності,\~а також\~судові експерти,\~які не\~є працівниками\~зазначених установ,\~та інші\~фахівці (експерти)\~з відповідних\~галузей знань\~у порядку\~та на\~умовах,\~визначених цим\~Законом. Згідно\~ст.9 Закону України "Про судову експертизу"\~атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом. За приписами\~ст.10 цього Закону\~судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно актуальних відомостей з Реєстру атестованих судових експертів у [PERSON] свідоцтво експерта недійсне з 26.06.2015 року, підстава - Наказ №1235о/с від 26.06.2015 року, виданий Експертно-кваліфікаційною комісією МВС України. Доказів того, що ТОВ Українська Експертна Компанія» (LLC UKREXPCOMPANY) є науково-дослідною установою судових експертиз Міністерства юстиції України, а [PERSON] є співробітником науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України та має кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено висновок, суду не надано. Зважаючи на наведене, суд відхиляє поданий представником відповідача висновок експерта №89 від 17.10.2023, складений експертом Коструб А.М. на бланку ТОВ "Українська Експертна Компанія», оскільки ці документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами на спростування висновку експерта Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №2585/3400-3402/22-28 від 01.12.2022 з дослідження підпису, проведеної експертизи за матеріалами кримінального провадження №12020095150000081, який складено експертом Н.Олійник. Також, суд зауважує, що додані до матеріалів справи стороною відповідача: копія реєстраційної справи про реєстрацію договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 2621686200:02:002:0042 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] , копії договорів оренди землі площею 0.4207 від 30.11.2012, копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №804198, копія довідки витяг про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення №06-06/09945 від 28.12.2012, копія акта прийому-передачі земельної ділянки та копії платіжних відомостей не можуть вважатися належними засобами доказування на підтвердження вчинення саме [PERSON] підпису на договорі оренди земельної ділянки площею 0.4207 від 30.11.2012 з підстав наведених вище. Щодо посилань представника відповідача на те, що оскільки позивач впродовж дії договору отримував за користування земельної ділянки орендарем орендну плату, а тому такий не можна вважати неукладеним через його виконання, доцільно зауважити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 зазначено, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) у спорах про недійсність договору проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (див. постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-59гс14). Відповідно до частини другої\~статті 205 ЦК України\~правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим,\~статтею 18 Закону України «Про оренду землі»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Крім того, отримання орендарем орендної плати не спростовує того факту, що [PERSON] не підписував договір оренди землі площею 0.4207 від 30.11.2012 з відповідачем та не може свідчити на користь погодження позивачем умов вказаного договору та волевиявлення сторони на його укладання. Статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Пра во приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частини першої\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Відповідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Дія цього\~Закону\~поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. За змістом норми ст.26 Закону\~способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зазначені висновки викладені у Постанові ВС від 09.06.2021 року у справі № 569/15704/18р. Враховуючи те, що позивач договору оренди землі не підписував, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, який визнаний судом належним доказом, тобто волевиявлення на укладення договору не висловлювала, реєстрація права оренди земельної ділянки, підставою виникнення якого став неукладений між сторонами договір оренди, порушує її права та законні інтереси на розпорядження власністю - земельною ділянкою з кадастровим номером 2621686200:02:002:0042 площею 0.4207 га, що розташована на території Тишківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, урочище «Аміачна», суд приходить до висновку, що належна позивачу земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні відповідача без встановлених\~законом\~підстав, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом повернення такої земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права оренди землі. Беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку що вимоги позивача належним чином обґрунтовані, у зв`язку з цим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення представника відповідача спростовуються встановленними судом обставинами та дослідженими під час розгляду справи доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved