Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У червні 2025 року представник позивача адвокат Сірий І.О. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в якому просить: 1) зняти арешт із земельної ділянки, кадастровий номер: 7425587500:04:000:0536, площею, 1,305 га, для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 98259774255, що був накладений на підстави постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 41019250, виданий 02.12.2013 р., видавник: Відділ ДВС Чернігівського РУЮ, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14462292 від 15.07.2014 р. 17:41:47, Верхулевська Алла Олександрівна, Реєстраційна служба Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області, Чернігівська область; 2) зняти арешт із земельної ділянки, кадастровий номер: 7425587500:03:000:0867, площею, 2,618 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1745208074255, що був накладений на підстави постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції Левченко М.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.12.2013 р. у виконавчому провадженні № 41019250; 3) зняти арешт із земельної ділянки, кадастровий номер: 7425587500:04:000:0457, площею, 2,7644 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1745087374255, що був накладений на підстави постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції Левченко М.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.12.2013 р. у виконавчому провадженні № 41019250; 4) зняти арешт із земельної ділянки, кадастровий номер: 7425586900:04:000:0549, площею, 0,3 га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, що був накладений на підстави постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції Левченко М.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.12.2013 р. у виконавчому провадженні № 41019250; 5) визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7425587500:04:000:0536, площею, 1,305 га, для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; 6) визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7425587500:03:000:0867, площею, 2,618 га, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; 7) визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7425587500:04:000:0457, площею, 2,7644 га, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; 8) визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 7425586900:04:000:0549, площею, 0,3 га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли вищезазначені земельні ділянки. Але через наявність арешту, накладеного на майно спадкодавця постановою державного виконавця ВДВС Чернігівського РУЮ від 02.12.2013 у виконавчому провадженні про конфіскацію майна спадкодавця, приватний нотаріус не зміг видати їй свідоцтво про право на спадщину. Позивачка звернулася до начальника Чернігівського ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області з вимогою зняти арешт, але їй повідомили, що виконавче провадження було завершене 25.11.2014 і на даний час відсутні підстави для зняття арешту. Таким чином позивачка позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме сплати судового збору у повному обсязі. Недоліки було усунуто і ухвалою від 28.07.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження, а підготовче засідання було призначене на 11.09.2025. 04.08.2025 від представника відповідача надійшов відзив у якому зазначено, що Головне управління ДПС у Чернігівській області не визнає позовних вимог, оскільки вважає себе неналежним відповідачем у даній справі, а позовна заява не містить вимог до відповідача. Після проведення підготовчого засідання ухвалою від 11.09.2025 підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті на 14.10.2025. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог, оскільки ДПС України не є належним відповідачем у справі. Третя особа - Чернігівський відділ державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції справу жодних заяв до суду не надав, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Заслухавши думку учасників, дослідивши надані докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] за життя йому на праві власності належали чотири земельні ділянки: кадастровий номер: 7425587500:04:000:0536, площею, 1,305 га, для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер 7425587500:03:000:0867, площею, 2,618 га; кадастровий номер: 7425587500:04:000:0457, площею, 2,7644 га, кадастровий номер: 7425586900:04:000:0549, площею 0,3003 га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Належність [PERSON] цих земельних ділянок на праві власності за його життя також підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку ЧН №092593, ЧН №069109 та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.09.2013 [PERSON] було засуджено до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. 02.12.2013 на виконання цього вироку головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №1-кп/748/122 виданого 21.11.2013 про конфіскацію майна [PERSON] накладено арешт на все його майно. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Згідно з копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В. звернулася його донька позивачка [PERSON] та брат [PERSON] 29.09.2023 позивачка зверталася до Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції з заявою про зняття арешту з майна спадкодавця, але відділ повідомив, що не може зняти арешт, оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу. Приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко Олена Віталіївна на запит позивачки 24.01.2024 повідомила, що у зв`язку з арештом накладеним на спадкове майно, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Разом з тим, арешт на майно [PERSON] був накладений ще за його життя, а тому відповідно арешт був накладений на майно саме боржника, а не іншої особи, зокрема позивачки. Таким чином зазначена норма не підлягає застосуванню до даних правовідносин в частині вимог про визнання права власності. За нормами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач не заявляв, що не визнає або оспорює право власності на спірні земельні ділянки за спадкодавцем, чи про те, що оспорює право позивачки на спадщину. Також до позову додані копії правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки і про їх втрату позивачкою не заявлялося. Як видно з відповіді приватного нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко Олена Віталіївна, перепоною для видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки є накладений та не знятий арешт на майно спадкодавця, що перешкоджає нотаріусу відповідно до п.4.18 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видати свідоцтво про право на спадщину. Тобто неможливість оформити спадкові права позивачкою є наслідком наявності арешту на майно спадкодавця, а не оспорювання чи не визнання її права на спадщину. Щодо позовних вимог про зняття арешту слід зазначити наступне. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.12 Кримінально-виконавчого кодексу України органи державної виконавчої служби виконують покарання у виді конфіскації майна та штрафу у випадках та в порядку, передбачених цим Кодексом та законами України. За ч.2 ст.48 Кримінально-виконавчого кодексу України виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". З досліджених доказів встановлено, що покарання у виді конфіскації майна спадкодавця [PERSON] стосовно спірних земельних ділянок за його життя виконано не було і ці земельні ділянки не були конфісковані, але накладений на них арешт залишився. За ч.1 ст.50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання завжди має особистий характер, тобто призначення кримінального покарання і його виконання можливі тільки щодо особи, винної у вчиненні злочину. Воно не може бути покладене на інших осіб, навіть близьких родичів. Отже, обмеження прав спадкоємців засудженого у межах виконання покарання щодо спадкодавця, який помер, не допускається і спадкоємці не несуть тих обмежень, які ніс засуджений за вироком. За таких обставин, збереження арешту на земельні ділянки спадкодавця, який накладено для виконання вироку суду в частині конфіскації майна, за умови, що вирок вже не підлягає виконання через смерть засудженого, обмежує права позивачки на отримання спадщини. Таким чином, вимоги щодо зняття арешту з земельних ділянок підлягають задоволенню. Заперечення відповідача щодо того, що він є неналежним відповідачем, є безпідставинми щодо позовних вимог про зняття арешту, оскільки арешт був накладений на виконання вироку суду в частині конфіскації майна на користь держави. Проте, відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки арешт був накладений у зв`язку з виконанням покарання щодо спадкодавця, то суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial