Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що під час шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане 10 липня 2007 року, Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач надала довідку від 17.06.2025 про те, що їх син продовжує навчання на ІІІ курсі денного відділення навчального закладу «Криворізький будівельний фаховий коледж» за кошти державного бюджету. Позивач зазначила, що син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, в той час як відповідач офіційно працює, має стабільний заробіток та одержує заробітню плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну з позивачем дитину. Позивач зазначила, що у їх спільного сина з відповідачем є суттєві порушення функцій організму, що зафіксовано в Постанові ЛКК №30/590 від 11.07.2025, а саме: зафіксовані вроджені вади серця та ортопедичні проблеми, у зв`язку з чим, позивачка витрачає багато грошових коштів для підтримки його здоров`я, оздоровлення та лікування, чим відповідно відповідач не допомагає. Також позивач зазначила, що сама має незадовільний стан здоров`я з 2017 року, що підтверджується висновком ВЛК № 33/1 від 03.04.2017 та висновком ВЛК № 43/2 від 15.06.2021. До того ж, на утримані в позивача є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Позивач зазначила, що утримує доньку, яка потребує домашнього догляду, бо має тяжке захворювання діабету відповідно до Довідки № 20/168 від 04.02.2025. 11.07.2025 року позивачка отримала повідомлення від ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про припинення утримання аліментів у розмірі 1/6 частини усіх доходів боржника [PERSON] та повертає оригінал виконавчого листа від 08.12.2008 року по справі №2-4553/2008 р. у зв`язку із досягненням дитини [INFO] повноліття та зазначила, що заборгованості стосовно утриманих аліментів на дату 30.06.2025 відсутня. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23-х років. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялась належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзиву на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , батьком якої записаний відповідач у справі. На теперішній час син [PERSON] досяг повноліття, однак, відповідно до довідки від 17.06.2025 продовжує навчання у «Криворізькому будівельному фаховому коледжі», є студентом ІІІ курсу денного відділення з 01.09.2022 наказ від 15.08.2022 №175 по 30.06.2026 і навчається за кошти державного бюджету. Відповідно до Постанови ЛКК № 30/590 від 11.07.2025 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] , має суттєві порушення функцій організму, а саме: зафіксовано вродження вади серця та ортопедичні проблеми. Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , має тяжке пренатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет І типу, гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, дитина отримала тяжку травму та потребує трансплантації органа, що підтверджується Довідкою №10/168 від 04.02.2025. Висновком ЛКК №33/1 від 03.04.2017 та ЛКК №43/2 від 15.06.2021 зазначено, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, а саме: цереброкраніальна ангіодистонія гіпертензивного типу, дисциркуляторна енцефалопатія ст., ВВС (вроджені вади розвитку) нестабільність поперекового відділу хребта, синдром вегетативної дисфункції, лівобічна люмбоішіалгія, гіпоксично-ішемічна енцефолопатія дуоденіт, жовчокам`яна хвороба, дискінезійний синдром жовтовивідних шляхів, через що має обмеження в трудовій діяльності та не працює. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , позивачка має сина [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на її утриманні. 11.07.2025 року позивачка отримала повідомлення від ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про припинення утримання аліментів у розмірі 1/6 частини усіх доходів боржника [PERSON] та повертає оригінал виконавчого листа від 08.12.2008 року по справі №2-4553/2008 р. у зв`язку із досягненням дитини [INFO] повноліття та зазначила, що заборгованості стосовно утриманих аліментів на дату 30.06.2025 відсутня. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб доньки, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на час навчання доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved