Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовом до свого батька [PERSON] про стягнення аліментів на її тримання як дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що вона, [PERSON] , є повнолітньою донькою [PERSON] . На час звернення з позовною заявою їй виповнилось 19 років та вона навчається в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій на денній формі навчання. У позовній заяві зазначає, що її батько [PERSON] припинив приймати участь у її житті з березня 2024р.. В подальшому її мати звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу та судовим наказом стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання двох молодших сестер позивачки. Судовий наказ виконується в примусовому порядку. Після видачі судового наказу позивачка домовилася з батьком про те, що він буде сплачувати аліменти добровільно. Домовленість виконувалася до березня 2025р., однак після березня 2025р. батько в односторонньому порядку припинив виконання домовленості. Позивачка зазначає, що звернулася до батька з питанням щодо причин припинення фінансування її утримання, на що він відповів, що таким чином намагається впливати на свою колишню дружину, матір позивачки. Посилаючись на те, що в неї немає офіційного доходу, вона не працює, оскільки весь час приділяє навчанню, її мати працює у бюджетній установі з відповідним розміром заробітної плати, якої недостатньо для отримання трьох дітей, посилається на те, що в неї є потреба в офіційному встановленні розміру аліментів, у зв`язку з відсутністю будь-яких надходжень з боку батька на її утримання. У позовній заяві зазначає, що контракт на її навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій було оформлено на ім`я відповідача [PERSON] . Водночас, фактично оплату навчання здійснює вона самостійно зі своїх особистих заощаджень та за рахунок сторонньої допомоги. Посилаючись на орієнтовний середньомісячний кошторис витрат на її утримання, враховуючи потреби навчання, харчування, лікування та задоволення інших потреб, а також зазначаючи, що батько може сплачувати аліменти на її утримання, адже він є працездатним, отримує регулярний дохід, має декілька об`єктів нерухомого майна у місті Києві та Київській області, транспортний засіб 2020р. випуску, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, звернулася до суду з даним позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його з доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з березня 2025р. і до досягнення нею 23 років. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2025 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у судове засідання. 20 червня 2025р. від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву. У Відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки, посилаючись на те, що відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини можливе лише у разі, якщо дитина потребує матеріальної допомоги, а батько може надавати матеріальну допомогу. У Відзиві стверджував, що позивачка [PERSON] є власницею нерухомого майна: 1/3 частини квартири [ADDRESS] та цілої квартири [ADDRESS] . У квартирі по проспекту Порика позивачка проживає разом з матір`ю та меншими двома сестричками. Квартиру по [ADDRESS] вона успадкувала після смерті свого діда - батька відповідача та цю квартиру позивачка здає в оренду, від чого отримує дохід орієнтовно в розмірі 10 000 грн. Такою обставиною відповідач спростовує одну з умов, яка необхідна для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, - «потреба матеріальної допомоги». У Відзиві відповідач зазначає, що оплату навчання за 1-й курс, тобто 2023-2024 навчальний роки, здійснив відповідач особисто, про що долучив відповідні квитанції. За 2024-2025 навчальний рік формально таку оплату здійснила позивачка, однак ця оплата здійснювалася за рахунок коштів, які відповідач перерахував на її банківську картку, тобто теж здійснив оплату її навчання. Крім того, посилався на те, що є учасником бойових дій та відповідно до статті 44 Закону України «Про вищу освіту» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної) фахової передвищої та вищої освіти» дітям учасників бойових дій надається цільова програма у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів. Зазначив у Відзиві, що на даний час позивачка [PERSON] значиться як дитина учасника бойових дій та їй буде забезпечене безкоштовне навчання. Такими доводами відповідач спростовує посилання позивачки на те, що нею несуться витрати на оплату навчання. Також звертав увагу суду на те, що позивачка придбала туристичний тур в Грецію за 25150,00 грн. строком на 10 днів. Зазначає, що вартість такого туру більше ніж півтора рази перевищує вартість семестру навчання в університеті. Ця обставина підтверджує той факт, що у позивачки є власні джерела доходів, про які вона не зазначає позовній заяві. Іншу умову, яка необхідна для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, а саме можливість надавати матеріальну допомогу, відповідач [PERSON] спростовує такими доводами. Відповідно до судового наказу від 8 квітня 2024р. він сплачує аліменти матері позивачки на утримання 2 неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частина його доходу. Крім того, відповідач проходить навчання, вартість якого за період 2024-2026р. склала 64 260,00 грн., яка не передбачає пільги для учасників бойових дій. Стверджує, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, а відтак відсутня одна з найголовніших умов, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, - «можливість надавати матеріальну допомогу». Зазначає, що максимальний розмір стягнення, яке може відбуватися з його доходів, не може перевищувати 50% заробітку платника. На даний час позивачка ставить питання про сплату її аліментів у розмірі 1/4 частини. Згідно судового наказу вже стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів. Таким чином, в разі задоволення позову, загальний розмір аліментів, який буде стягуватися з відповідача, становитиме 58,3%, що перевищує допустиму норму взагалі. У Відзиві на позовну заяву відповідач просить врахувати також ту обставину, що обов`язок утримувати дитину покладено також і на матір позивачки. Позовна заява не містить доказів про те, що мати не може надавати матеріальну допомогу позивачці. 23 червня 2025р. від позивачки [PERSON] надійшла Відповідь на відзив. Позивачка спростовує доводи відповідача про те, що квартиру по [ADDRESS] вона здає в оренду, адже таку квартиру вона надала у безоплатне користування третім особам. На підтвердження даних обставин надала договір безоплатного користування майном, укладений 1 березня 2024р. з [PERSON] . Щодо оплати вартості навчання за 1-й курс навчання, посилалась на те, що оплату за навчання здійснила мати позивачки, однак платником значився відповідач, щоб отримати податкову пільгу. Щодо оплати вартості 2-го року навчання, позивачка зазначила, що її взято на облік як дитину учасника бойових дій, проте, станом на червень 2025р. вакантні місця державного замовлення за спеціальністю позивача відсутні. Щодо поїздки до Греції, позивач вказала, що шо зазначений тур було подаровано близьким другом позивачки з нагоди її дня народження. Щодо можливості відповідача - батька позивачки надавати матеріальну допомогу зазначила, що відповідач є власником наступних об`єктів нерухомого майна: земельної ділянки у с. Літвинівка Київської області; садової ділянки з розташованим на ній двоповерховим будинком в міста Києві; трикімнатної квартира [ADDRESS] ; однокімнатної квартири на першому поверсі будинку [ADDRESS] , переобладнана під офіс приватного нотаріуса. Крім того, відповідачу належить: право участі у гаражному кооперативі; автомобіль марки KIA Sportage 2020 року випуску, автомобіль марки LADA, випуску початку 2000-х років. Отже, маючи неофіційний дохід від здачі в оренду двох об`єктів нерухомості у місті Києві (однокімнатної квартири на першому поверсі будинку [ADDRESS] , переобладнаної під офіс приватного нотаріуса, та трикімнатної квартири [ADDRESS] ), відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. На підтвердження даних обставин надала копію договору оренди квартири, укладеного [PERSON] з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришко Н.В. від 10.10.2023. Щодо доводів відповідача про необхідність сплати аліментів за судовим наказом у розмірі 1/3 частина доходів відповідача, позивачка зазначає, що такий обов`язок відповідач не виконує в повному обсязі, аліменти стягуються лише з його заробітної плати. Щодо доводів відповідача про те, що мати позивачки також повинна надавати матеріальну допомогу, позивачка надала довідку про розмір доходів матері за травень 2024р. - квітень 2025р., стверджуючи про недостатність доходів матері на утримання трьох дітей. 21.07.2025 від представника відповідача надійшли Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Відповідач звертав увагу на те, що позивачка не потребує матеріальної допомоги, адже здає належну їй квартиру в безоплатне користування. При цьому, відповідач спілкувався з особами, які проживають у даній квартирі, встановив, що особи проживають на підставі оплатного договору оренди, про що долучив роздруківку листування з орендарями квартири. Щодо посилання позивачки на відсутність бюджетних місць вказував про те, що доводи позивачки стосувалися попереднього періоду, а у новому навчальному 2025-2026 році бюджетні місця наявні та навчання позивачки буде здійснюватися безоплатно як доньки учасника бойових дій. Крім того, повідомив, що в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа №758/7591/25 за позовом [PERSON] (матері позивачки) то [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей у розмірі 40800 грн. та 7 500 грн. одноразово та по 7600грн. щомісячно. Звертав увагу суду на те, що рішення у справі про стягнення додаткових витрат вплине на можливість відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини у даній справі. Щодо доводів позивачки про те, що відповідач [PERSON] має додатковий дохід від здачі в оренду нежитлового приміщення приватному нотаріусу, долучив договір про розірвання договору оренди квартири від 1 червня 2024р.. У судовому засіданні 24 вересня 2025р. представником відповідача надано копію заяви [PERSON] , якою вона ініціювала питання про компенсацію за рахунок коштів державного бюджету вартості її навчання у 2024-2025 роках як дитині учасника бойових дій. Щодо даних доводів позивачка підтвердила, що отримуватиме компенсацію вартості її навчання. В судовому засіданні 24 вересня 2025р. позивачка [PERSON] надала суду Витяг з Реєстру територіальної громади на підтвердження того, що вона 8 серпня 2025р. зареєструвалася у квартирі [ADDRESS] . Надала суду пояснення, що проживає в даній квартирі разом з попередніми мешканцями [PERSON] , оскільки не може їх виселити з квартири, допоки вони підшукують собі житло. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 вересня 2025р. у задоволенні клопотання представника [PERSON] - адвоката Чернобай О.В. про зупинення провадження в даній справі до розгляду справи Подільським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на молодших сестер позивачки було відмовлено. В судовому засіданні 14 жовтня 2025р. від представника відповідача надійшли Додаткові пояснення по справі. Представник відповідача звертав увагу суду на те, що позивачка змінила місце свого проживання та нібито проживає у квартирі по [ADDRESS] , веде самостійний спосіб життя. Відтак, її мати [PERSON] також повинна брати участь у забезпеченні дочки. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2025р. у задоволенні клопотання представника [PERSON] - адвоката Чернобай О.В. про об`єднання для спільного розгляду даної цивільної справи з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей було відмовлено. У судовому засіданні 14 жовтня 2025р. позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з її батька аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходів. Повідомляла суду, що проживає в кімнаті в своїй квартирі по [ADDRESS] , тимчасово в даній квартирі проживають попередні квартиранти. Стверджувала, що її мати [PERSON] надсилає їй гроші на утримання, тому вона вимагає допомогу також і від батька. Мати надає 1/3 частину своїх доходів, це орієнтовно 3 500 грн. У судовому засіданні повідомляла, що поки що навчається платно, оплачує навчання помісячно, адже чекає офіційного рішення про своє безоплатне навчання. Пояснила, що після прийняття позитивного рішення, кошти надійдуть їй на спеціальний рахунок. За 2 місяця навчання сплатила 7 400 грн. Звертала увагу суду на те, що судовим наказом з батька стягується аліменти на користь матері на утримання двох менших сестричок позивачки. Позивачка залишилась без засобів для існування, а тому просить стягнути аліменти з батька. Представник відповідача у судовому засіданні 14 жовтня 2025р. просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилався на те, що позивачка не потребує матеріальної допомоги, адже здає в оренду належну їй квартиру, яку успадкувала від батька відповідача, свого дідуся. Витрати на навчання мають виключно тимчасовий характер та пов`язані з тяганиною у прийнятті рішення про компенсацію вартості навчання за рахунок коштів державного бюджету. Стверджував, що позивачка вводить суд в оману щодо обставин її проживання. У квартирі по [ADDRESS] залишилася проживати мати позивачки з двома меншими сестрами. Квартиру по [ADDRESS] позивачка здає в оренду [PERSON] . Сама ж позивачка проживає в квартирі житлового комплексу « Вишиванка », власницею якої є менша сестра позивачки. Дана квартира батьками дітей була подарована меншій сестрі. Допоки менша сестра живе з мамою по проспекту Порика, старша дочка [PERSON] проживає в даній квартирі. Якщо брати до уваги, що мати позивачки дійсно надає допомогу [PERSON] , то розмір такої допомоги повинен враховуватися у даній справі при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14 лютого 2006р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. Станом на день звернення до суду з даним позовом позивачка [PERSON] є повнолітньою особою, на момент звернення до суду з даним позовом позивачці виповнилося 19 років. У батька [PERSON] окрім дитини - позивачки по справі [PERSON] є ще 2 неповнолітні доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На утримання двох менших дітей відповідача [PERSON] з нього стягуються аліменти на користь матері дітей [PERSON] у розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на підставі судового наказу, виданого 8 квітня 2024р. суддею Подільського районного суду міста Києва у справі №758/4173/24. За твердженнями позивачки, які не спростовувалися представником відповідача, після досягнення позивачкою повноліття у 2024 р., батько надавав допомогу на користь позивачки [PERSON] добровільно у розмірі 10000 грн. З березня 2025р. добровільне перерахування коштів було припинено з ініціативи відповідача [PERSON] , що стало підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. З урахуванням останніх доводів позивачки, повідомлених у судовому засіданні 14 жовтня 2025р., підставою для звернення до суду є те, що позивачка проживає окремо від батька та матері, мати надає допомогу у добровільному порядку, таких коштів на проживання позивачці не вистачає, вона є студенткою університету денної форми навчання, не може працювати, а відтак просить стягнути аліменти на її утримання з батька, який може надавати матеріальну допомогу, адже має офіційну заробітну плату та доходи від здачі в оренду нерухомого майна. Згідно довідки №197 від 23.04.2025, виданої Державним університетом інформаційно-комунікаційних технологій, [PERSON] є студенткою 2-го курсу 1-го бакалаврського рівня вищої освіти Навчально-наукового інституту інформаційних технологій за спеціальністю «Комп`ютерні науки» денної форми навчання. Фінансування здійснюється за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання по 30 червня 2027р.. Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п.20 Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Батьки дитини повинні сумлінно виконувати свої батьківські обов`язки і дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. У статті 3 Конвенції ООН про права дитини зазначено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Оскільки матеріалами справи доводиться факт навчання позивачки у вищому навчальному закладі та неможливість її працювати, що дає їй згідно вимог статті 199 СК України право ініціювати питання про стягнення аліментів на її утримання, суд дійшов висновку про наявність кореспондуючого обов`язку у відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свою доньку, тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. За частиною 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які можуть стягуватися за відповідача, суд враховує наявність судового наказу, за яким з відповідача стягується аліменти на менших двох доньок у розмірі 1/3 частини його доходів. З урахуванням судової практики та вимог Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких максимальний розмір стягнення з відповідача не може перевищувати 50 % його доходів, суд вважає обґрунтованою частку, яка може стягуватися на утримання дочки [PERSON] - 1/8 частина доходів відповідача. За таких обставин, загальний розмір аліментів, який стягуватиметься на утримання трьох доньок, становитиме 11/24 частин доходу відповідача, що на 1/24 частину менше від 50% від доходів відповідача. Така частка, стягнута судом, є меншою від частки, яка б припадала на кожну дитину, в разі, якби з відповідача стягувалися аліменти на трьох дітей однією часткою у розмірі 1/2 частини його доходів. Якби аліменти стягувалися однією часткою, то на кожну дитину припадало б по 1/6 частини доходів. Наразі, судом стягнуто 1/8 частину доходів відповідача на утримання повнолітньої [PERSON] , зважаючи на встановлені у судовому засіданні відомості про те, що на її утримання допомогу також надає її матір [PERSON] , а також відомості про те, що існують спори щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей, яке може вплинути за розмір відрахувань з платника аліментів. Висновків суду про необхідність стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не змінюють посилання представника відповідача на те, що у власності позивачки є нерухоме майно. Суду не було доведено того факту, що позивачка отримує дохід від здачі в оренду даного майна та доказів про те, що вона не потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, судом оцінено спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання старшої дочки через призму математичних розрахунків часток, які стягуються на утримання менших дочок та старшої дочки. З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що обов`язок по утриманню дітей покладено на батьків, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2027 р. Визначаючи дату, з якої слід стягнути аліменти, суд керується таким. Позивачка звернулася з позовом 13.05.2025 р., а аліменти просить стягнути з березня 2025 р. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. У конкретній справі позивач не надала суду належні та допустимі докази щодо офіційного звернення до відповідача з питанням стягнення аліментів з березня 2025 р. З урахуванням довідки про навчання, аліменти підлягають стягненню за період з дня звернення до суду до дня закінчення навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial