Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про cкасування арешту, накладеного постановою ВДВС Харківського МУЮ № 444-21/10 від 07.05.2010, на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 9888516 від 02.06.2010). В обґрунтування позову зазначила, що має на праві власності квартиру [ADDRESS] . Вказану квартиру придбала у [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 11.11.\~2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою перевірки документів для продажу вказаної квартири, з?ясувала, що на неї накладено арешт. З метою скасування арешту звернулася до Індустріального відділу ДВС у м. Харкові та отримала відповідь, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна обліковується арешт нерухомого майна за реєстраційним № 9888516, зареєстрований 02.06.2010 року реєстратором ХФ ДП «Інформаційний центр» МУЮ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 444-21/10 від 07.05.2010\~року Орджонікідзевський ВДВС Харківського МУЮ, об?єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , код [NUMBER] . Вважає, що її права порушені, оскільки квартиру нею придбано 11.11.2008, а арешт на попередню власницю [PERSON] накладено 02.06.2010, тобто державним виконавцем перед накладанням арешту не перевірено належності вказаного майна боржнику. Звернувшись до Індустріального відділу ДВС у м. Харкові для скасування арешту, отримала відповідь, що підстави для зняття арешту виконавчою службою відсутні, тому і вимушена звернутися до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. 28.11.2024 ухвалою суду позовну заяву повторно залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 16.12.2024 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 15.05.2025 ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова залучено в якості співвідповідача АТ «ОТП БАНК». 10.10.2025 ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка та її представник адвокат Нестеренко А.В. в судове засідання не прибули. Представник позивачки до суду надала заяву про можливість розгляду справи у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. Представник третьої\~особи в\~судове засідання\~не прибув,\~про розгляд\~справи повідомлявся\~належним чином,\~про причини\~неявки суду\~не повідомив. В письмових\~поясненнях,\~наданих до\~суду зазначив,\~що перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дійсно існує обтяження на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 9888516, зареєстрований 02.06.2010 року реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 444-21/10 від 07.05.2010 року, Орджонікідзевський ВДВС Харківського МУЮ, де в полі «власник» вказано [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] . Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі АСВП) встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження 19358953, відкрите державним виконавцем 07.05.2010 на підставі виконавчого листа, виданого 14.04.2010 року за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 2-3689 про стягнення боргу з [PERSON] , в межах якого державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. Відповідне виконавче провадження завершено 25.11.2010. Крім того, зазначив, що перевіркою книг алфавітних покажчиків до виконавчих документів, які перебували на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Харківського МУЮ було встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 444-21 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу, однак в АСВП інформація про вищевказане провадження відсутня. У зв`язку із тим, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, перевірити виконання рішення суду та законність накладення арешту на майно боржника [PERSON] (код [NUMBER] ) неможливо. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Відповідно до вимог ч. 8\~ ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачів про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, однак, відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 11.11.2008 між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстрований в реєстрі за № 3425, відповідно до якого продавець [PERSON] передає у власність покупцеві [PERSON] , а покупець приймає у власність квартиру під номером [ADDRESS] та сплачує за неї обумовлену грошову суму. Згідно витягу № 8178452 від 18.11.2008 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер: 1344870, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частка квартири під номером [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2024 вбачається, що відносно [PERSON] Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 07.05.2010 за № 9888516 зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] , підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 444-21\\10,07.05.2010, Орджонікідзевський ВДВС Харківського МУЮ. З листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Індустріального ВДВС у місті Харкові від 23.02.2024 № 36655 вбачається, що згідно даних АСВП виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] , на виконанні не перебуває. Існує обтяження на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 9888516, зареєстровано 02.06.2010 року реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 444-21/10 від 07.05.2010 року, Орджонікідзевський ВДВС Харківського МУЮ, де в полі «власник» вказано [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] . Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження 19358953, відкрите державним виконавцем 07.05.2010 на підставі виконавчого листа, виданого 14.04.2010 року за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 2-3689 про стягнення боргу з [PERSON] , в межах якого державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. Відповідне виконавче провадження завершено 25.11.2010. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21), викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Наявність арешту майна в межах виконавчого провадження щодо іншої особи, яка не є власником цього майна, за відсутності виконавчого провадження порушує право власності позивачки. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5, спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства . Відповідно до п. 5 зазначеної постанови, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, після винесення рішення суду про зняття арешту з майна та набрання ним законної сили, арешт знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень виключаються. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до [PERSON] у відділі ДВС не перебуває, більш того, арешт накладався у зв`язку із стягнення сум з [PERSON] на час, коли арештоване майно вже належало [PERSON] , про яку відсутні відомості існування зобов`язання перед стягувачем. Безпідставне обтяження майна позивачки, а саме нерухоме майно, яке їй належить на праві власності, порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки позивачка не має можливості вільно розпоряджатися вказаним майном, а перешкоди у реалізації її прав мають бути усунені шляхом звільнення майна з-під арешту. При цьому, за викладених вище обставин позивачка позбавлена можливості в інший шлях вирішити це питання. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved