Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

30.04.2025р. Орган опіки та піклування Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . З 16.04.2018р. родина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилися у складних життєвих обставинах. 30.08.2019р., через скрутне матеріальне становище сім`ї, за заявою матері [PERSON] , діти - [PERSON] та [PERSON] були поміщені до Комунального закладу "Березківський мистецький ліцей" Миколаївської обласної ради. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , фактично від дня влаштування до комунального закладу [PERSON] та [PERSON] і до сьогодні не займаються вихованням своїх дітей, не утримують їх матеріально, не забезпечують одягом, взуттям їжею тощо, відповідачі абсолютно не цікавляться їхнім життям, здоров`ям, моральним і духовним розвитком та потребами, тобто фактично самоусунулися від виконання покладених на них батьківських обов`язків, не проявляють ніякого бажання чи ініціативи щодо спілкування з дітьми. Батьки не усвідомлюють, що весь цей час дітям необхідна матеріальна допомога, щоб жити і моральна підтримка та супровід, чого [PERSON] та [PERSON] ніколи не отримували від батьків. Формальна наявність у [PERSON] та [PERSON] біологічних батьків є завадою для отримання паспорта громадянина України, що неможливо зробити без законних представників, отримання певного соціального статусу та матеріальної допомоги від держави, як дитині позбавленій батьківського піклування та для влаштування до сімейних форм виховання. Діти реально залишилися без батьківського піклування та фактично не мають ніяких коштів для існування та подальшого навчання і здобуття освіти. Протягом усього періоду перебування дітей: [PERSON] та [PERSON] в КЗ "Березківськнй мистецький ліцей" працівники служби у справах дітей Врадіївської селищної ради з батьками [PERSON] та [PERSON] постійно намагалися проводити профілактичні бесіди, щодо повернення дітей в сім`ю та належного їх виховання. Батьки агресивно реагували на присутність працівників служби у справах дітей, неадекватно себе поводили, та майже постійно перебували в стані схожому на алкогольне сп`яніння. Виходячи з вищевказаного, 29.04.2025р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Врадіївської селищної ради було розглянуто питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] та матері [PERSON] стосовно їх дітей. В ході якого, розглянувши документи по даній справі, прийняли рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх дітей [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представниці позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Неповнолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] пояснили суду, що під час проживання з батьками останні зловживали алкоголем та інколи били їх. З батьками жилося погано, а в ліцеї жити краще. Останнього разу батьків бачили два роки тому, коли вони приїздили в ліцей і привезли їм кросівки, солодощі та гроші. [PERSON] та [PERSON] вважаю, що їх батьків варто позбавити батьківських прав. Батьки не можуть належним чином їх забезпечувати. Відповідачі в судові засідання 12.09.2025р. та 15.10.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Відзив на позов не подали, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями чи заявами на адресу суду не зверталися. З огляду на приписи ст. 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі відповідачів за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази та показання свідка, заслухав пояснення дітей, представниць позивача та третьої особи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14.05.2029р. Новопавлівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14.05.2029р. Новопавлівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області). Згідно довідки наданої КЗ "Березківський мистецький ліцей" від 31.03.2025р. за № 215, батьки - [PERSON] та [PERSON] останній раз відвідували своїх дітей [PERSON] та [PERSON] один рік і вісім місяців тому. Батьки дітьми не цікавляться, на канікули та вихідні не забирають, не забезпечують одягом та взуттям, не надають належного виховання та не підтримують зв`язок з вихователями. Усім, що необхідно дітям для навчання та проживання забезпечує заклад зі шкільного складу. Відповідно до довідки, наданої Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області від 04.04.2025р. за № 58366-25, вбачається, що згідно ІКС ІНШІ громадянка [PERSON] , [INFO] , та громадянин [PERSON] , [INFO] , на протязі останнього року до кримінальної та адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх обов`язків не притягувалися. Відповідно до довідки, наданої КЗ "Центр надання соціальних послуг" від 31.03.2025 року № 129, сім`я [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває на обліку в КЗ "Центр надання соціальних послуг", під соціальним супроводом не перебувала, соціальні послуги надавались за соціальною карткою сім`ї. Згідно характеристики від 26.03.2025р. за № 16, наданої старостою Новопавлівського старостинського округу Врадіївської селищної ради, [PERSON] , заміжня, постійного місця роботи не має, основним джерелом доходів є тимчасові заробітки. Підсобного господарства не тримає. До своїх материнських обов`язків [PERSON] відноситься безвідповідально. На рекомендації та зауваження старости та соціального працівника, щодо виховання дітей та способу життя не реагує. Згідно характеристики від 26.03.2025р. за № 17, наданої старостою Новопавлівського старостинського округу Врадіївської селищної ради, [PERSON] , одружений, постійного місця роботи не має, основним джерелом доходів є тимчасові заробітки. Підсобного господарства не тримає. До своїх батьківських обов`язків [PERSON] відноситься безвідповідально. На рекомендації та зауваження старости та соціального працівника, щодо виховання дітей та способу Життя не реагує. Відповідно до листа наданого фахівцем із соціальної роботи с. Новопавлівка від 27.03.2025р. за № 99, з [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та зі слів матері відомо, що вони не мають матеріального забезпечення для створення умов проживання для розвитку дітей та забезпечення їх необхідним, тому не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав. Дана сім`я постійно перебуває під контролем, перевіряються умови проживання, надаються консультації, проводяться бесіди з батьками. Відповідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] , встановлено, що родина потребує створення кращих умов проживання. Наявні порушення санітарно-гігієнічних норм проживання. В будинку не має електропостачання, пічне опалення, несправне водопостачання, меблі в занедбаному стані, відсутні запаси дров, запаси гігієни, не виявлено наявних продуктів харчування. Постільна білизна, доріжки, занавіски прались дуже давно. У кімнатах темно не провітрюється, ремонт здійснювався давно, порушення всіх норм проживання. Для дітей не створено належних умов проживання. Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Також судом встановлено, що 06.04.2025р. неповнолітня [PERSON] та 24.05.2025р. малолітній [PERSON] написали на ім`я директора КП "Березківський мистецький ліцей" заяви про позбавлення своїх батьків батьківських прав. Висновком органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради № 336/15-01 від 29.04.2025р. прийнятому за результатами розгляду на комісії з питань захисту прав дитини встановлено, що мати та батько дітей [PERSON] та [PERSON] , не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не приділяють належної уваги дітям, не цікавляться їх розвитком, навчанням, матеріально не забезпечують, не піклуються про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створюють умови для розвитку, та визнано доцільним, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України позбавити батьківських прав матір [PERSON] та батька [PERSON] відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є старостою Новопавлівського старостинського округу Врадіївської селищної ради, надала показання, згідно яких [PERSON] та [PERSON] не виконували та не виконують своїх батьківських обов`язків, зловживають алкоголем, живуть за рахунок тимчасових заробітків, господарства не ведуть. До них часто приїздить поліція та останні притягувалися до адміністративної відповідальності. Під час особисто спілкування [PERSON] та [PERSON] повідомляли, що не мають наміру забирати дітей та не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст. 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У рішенні від 30 червня 2020 року (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які могли б завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини мають, залежно від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків. Також слід зауважити, що у рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Лапін проти росії" (ILYA LYAPIN v. RUSSIA), заява № 70879/11, у пункті 54 зазначено, що якщо досить тривала бездіяльність батька (у справі, що переглядав ЄСПЛ - понад 7 років) призвела до розриву зв`язків між ним та його сином і, таким чином, сприяла позбавлення його батьківських прав, то ЄСПЛ погоджується з рішеннями національних судів про обґрунтованість застосування крайньої міри втручання у право батька на повагу до сімейного життя та превалювання інтересів дитини над інтересами батька. Матеріалами справи, показами свідка, встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, не забезпечують необхідного утримання та не бажають брати участь у їх вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав, а самі відповідачі, в свою чергу, та їх представники в судові засідання не з`явилися, відзиву, обґрунтованих заперечень щодо позбавлення їх батьківських прав до суду не надали. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачів до дітей, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дітей, вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] та [PERSON] . Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину ч. 5 ст. 183 СК України). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів (по 1/6 частці на кожну дитину), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто в мінімальних розмірах, встановлених ст.ст. 182,183 СК України. Судом не встановлено наявності у відповідачів інвалідності чи перебування на їх утриманні непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідачі мають можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Тож оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей, для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідачів аліментів підлягає задоволенню, та з відповідачів на користь дітей слід стягнути аліменти у вказаному розмірі, починаючи від дня пред`явлення позову (30.04.2025р.) і до досягнення дітьми повноліття. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За такого, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 12 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір позивачі" у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частинах по 1 211 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved