Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

07.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 40378,86 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн.. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 12.06.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії до 200 000 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, однак відповідач станом на 23.02.2021 допустив прострочення платежів та має заборгованість у розмірі 40378,86 грн. 22.02.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Форт». В подальшому, 23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого права грошової вимоги перейшли до позивача. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 40378,86 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу розмірі 9200 грн. Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~про дату, час\~ та місце\~ розгляду справи\~ повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань до суду не направляв. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.\~280,\~281 ЦПК України. При цьому, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.06.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит, ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000, 00 грн., процентна ставка 24% річних, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу № 1, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № CCNG-630940015 від 12.06.2018 до відповідача у сумі 40378,86 грн, яка складається із залишку по тілу кредиту 34731,64 грн, залишку заборгованості за штрафними санкціями 5647,22 грн., що підтверджується витягом з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021 року.(а.с.11-17). 23.02.2021 року між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № CCNG-630940015 від 12.06.2018 до відповідача у сумі 40378,86 грн, яка складається із залишку по тілу кредиту 34731,64 грн, залишку заборгованості за штрафними санкціями 5647,22 грн що підтверджується витягом з додатку до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.09.2021 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 12.06.2018 року.(а.с.18-25). Частинами 1 та 2\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № CCNG-630940015 від 12.06.2018. Статтею 611 ЦК\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № CCNG-630940015 від 12.06.2018 заборгованість [PERSON] станом на 22.01.2021 складає 40378,86 грн. (а.с.31). Оскільки відповідач допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту, процентів за користування грошовими коштами, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, ці суми підлягають стягненню з нього на користь позивача. Згідно зі ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається насторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн та на професійну правничу допомогу адвоката Литвиненко О.І. у сумі 9200 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правничої допомоги №03-07/2024 від 03.07.2024р., акт №4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 р., який містить детальний опис виконаних адвокатом послуг, затраченого часу та вартості, платіжна інструкція №2737 від 10.06.2025 р. про перерахування адвокату коштів гонорару). Суд зауважує, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених стороною позивача до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18,\~де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на викладене суд вважає, що супровід даної справи не потребував від адвокатського об`єднання вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справ здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа є малозначнною (за ціною позову, за складністю) та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, беручи до уваги типовість та поширеність такої категорії справ, у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору та його складності. У зв`язку з цим, з огляду на критерії співмірності, розумності, обгрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 9200,00 грн до 3000,00 грн, що забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~та підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved