Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Соломонюк Святослав Анатолійович,\~звернулася\~до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила: - визнати [PERSON] , [INFO] ,\~спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; - визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці від дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 23 жовтня 2024 року від представника позивачки\~ [PERSON] \~- адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича на адресу Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просив: 1) встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , не менш як п`ять років до дня смерті [PERSON] . 2) визнати [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 3) визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці від дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року прийнято до судового розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Соломонюка С.А. про зміну предмету позову у цивільній справі № 296/4826/24. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням зміненого предмету позову зазначає, що [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~проживали однією\~сім`єю за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~до смерті\~ [PERSON] більше\~ніж десять\~років.\~Разом з\~ними також\~проживали донька\~позивача -\~ [PERSON] ,\~1994\~року народження,\~та матір\~позивача -\~ [PERSON] ,\~1941\~року народження.\~За життя\~ [PERSON] заповіту\~не склала,\~дітей та\~родичів не\~мала.Хоча прямих родинних зв`язків між позивачем та померлою немає, але вони вважали себе сім`єю та вели спільне господарство. Коли стан здоров`я [PERSON] в силу її віку погіршився, позивачка піклувалася про неї, займалася лікуванням, забезпечувала необхідним для життя, приймала участь у похованні. Враховуючи, що відносини між позивачкою та [PERSON] ніяким чином не підтверджуються записами в реєстрі актів цивільного стану громадян, єдиним підтвердженням права на спадкування за законом четвертої черги є відповідне рішення суду. Зазначені вище обставини змусили позивачку звернутися до суду із позовом про встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю, визнання [PERSON] спадкоємицею четвертої черги після померлої та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже у інший спосіб реалізувати своє право на спадкування неможливо. 19.07.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування поданого відзиву вказує, що обставини спільного проживання позивачки з померлою понад десять років не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи не містять таких доказів. Крім того, померла [PERSON] була підопічною Житомирського міського територіального центру соціального обслуговування та обслуговувалася в ньому з 13.12.1999 по 17.02.2023, а похованням [PERSON] займався центр. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07.04.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.10.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, подані представником позивача клопотання про приєднання доказів від 14.07.2025 та представником відповідача додаткові пояснення від 24.06.2025 разом з доказами залишено без розгляду на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов з підстав, заявлених у ньому, просила його задовольнити Позивачка, допитана як свідок, показала, що з народження проживає за адресою: [ADDRESS] та проживала за цією адресою разом з [PERSON] до моменту її смерті. Ця квартира є комунальною, складається з трьох окремих кімнат, а туалет, ванна та кухня є спільними. Коли [PERSON] була ще дитиною, [PERSON] часто доглядала за нею, оскільки батьки постійно працювали. В подальшому у дорослому віці позивачка прибирала у померлої, купувала їй їжу, останній місяць перед смертю кормила її, міняла памперси, водила в лікарню, інколи оплачувала комунальні послуги. Померла хворіла на виразку шлунку, останні 2 місяці перед смертю була лежачою. Також їй відомо, що [PERSON] у віці 59 років підписала договір з соціальною службою та працівник служби приходила до неї 2 рази на місяць, також міняла їй памперси. Поховання здійснювала соціальна служба, всі документи на померлу були у них. На похованні позивачка присутньою не була. [PERSON] за характером була підозрілою до всіх, боялася, що їй мають щось зробити, взагалі мала важкий характер, бо виховувалася у дитячому будинку. Представник позивачки - адвокат Соломонюк С.А. підтримав позов з підстав, заявлених у ньому, просив його задовольнити. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви від 11.07.2025 просить розглядати справу за відсутності відповідача. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви від 14.10.2024 та від 15.10.2024 про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази та показання свідків, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що\~ [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] на праві власності за життя належав 31 відсоток квартири [ADDRESS] , площею 18,29 кв.м., згідно копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02.10.2000, виданого Відділом по приватизації державного житлового фонду. Згідно довідки № 2 від 15.05.2024, виданої ОСББ «На Театральній 16», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою до моменту смерті була зареєстрована та проживала [PERSON] . За змістом листа № 138/0/162-23/139 від 17.02.2023, громадянка [PERSON] , 1940 р.н., була підопічною Житомирського міського територіального центру соціального обслуговування та обслуговувалася в ньому з 13.12.1999 по 17.02.2023, похованням [PERSON] займався центр. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі №320/4964/17 (провадження №61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Пунктом 23 вказаної Постанови №7 від 30.05.2008 визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , показала, що є сусідкою позивачки, та за вказаною адресою зареєстрована з 1970 року. З позивачкою [PERSON] знайома з 1966 року. Померла в 2023 році [PERSON] проживала з [PERSON] більше 10 років однією сім`єю. [PERSON] доглядала [PERSON] , купувала продукти, ліки, викликала швидку, допомагала у побуті, оплачувала комунальні послуги. Стосунки у них були задовільні. Також їй відомо, що [PERSON] підписала договір з соціальною службою про догляд за нею, причини такого вчинку їй невідомі, але соціальний працівник погано виконувала свої обов`язки. Поховання померлої організували соціальні працівники служби. У [PERSON] є племінниця [PERSON] , яка живе в РФ, її ніколи не бачила. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , в судовому засіданні показала, що була знайома з [PERSON] , також знає позивачку з 1990 року. У [PERSON] нікого не було із родичів, а позивачка проживала з нею однією сім`єю з 1990 року. Перед смертю у 2023 році, років за п`ять, у [PERSON] почалися проблеми з памяттю, вона часто все забувала. Позивачка допомогала померлій у всьому, купувала їй ліки, продукти, памперси, готувала їсти, прибирала у кімнаті. Поховання здійснювала [PERSON] та її мама. Також ії відомо, що [PERSON] доглядала соціальний працівник, однак її ніколи не бачила. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , в судовому засіданні показала, що була знайома з [PERSON] , робила їй уколи на прохання останньої, оскільки працює медсестрою. Позивачка допомогала померлій у всьому, доглядала її, готувала їсти, купувала їй продукти (гроші давала померла). Поховання здійснювала соціальна служба. Також ії відомо, що [PERSON] було призначено соціального працівника, однак остання відвідувала померлу тільки останній місяць перед смертю, коли вона була лежача. Вислухавши показання свідків, суд зазначає, що такі самі по собі не можуть свідчити про те, що позивачка проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зокрема, матеріали справи не містять будь-яких доказів ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] , що вони мали взаємні права та обов`язки, наявності у них спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, зокрема оплату комунальних послуг, його ремонт. Більше того, як встановлено під час розгляду справи по суті, організацію та витрати на поховання [PERSON] здійснював [INFO] соціального обслуговування, в якому померла обслуговувалася тривалий час. Також матеріали справи не містять постанови нотаріуса про відмову у оформленні спадщини з відповідних підстав, натомість представник позивачки в судовому засіданні пояснив, що така відмова нотаріуса була усною, а також матеріали справи не містять доказів заведення/незаведення спадкової справи після смерті [PERSON] , і відповідних клопотань представником позивача в ході підготовчого провадження заявлено не було. Також, на запитання суду позивачка як свідок показала, що [PERSON] написала заповіт на ім`я племінниці [PERSON] , яка проживає в РФ. Отже, відсутні правові підстави для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті [PERSON] і визнання позивачки\~спадкоємцем четвертої черги спадкування. Щодо вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, то такі взагалі не обгрунтовано в позовній заяві, на що також зверталась увага позивача в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 29.05.2024. Враховуючи відсутність достатніх доказів на підтвердження викладених в позові обставин щодо спільного проживання позивачки та померлої однією сім`єю, відсутність доказів та будь-якого обгрунтування позовних вимог в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed