Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач, в особі адвоката Шумейко Я.В., звернулася з позовом до суду, яким просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 102783,00 грн.; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] відносно [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 469 від 30 жовтня 2008 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 612, яка після розірвання шлюбу залишається мешкати разом з її матір`ю - [PERSON] , [INFO] . 26 червня 2014 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, що підтверджується копією рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі №642/3486/14. З моменту припинення шлюбних відносин з 2014 року батько взагалі не бачив доньку. У відповіді на адвокатський запит вих. № 18 від 02 лютого 2024 року до завідувача КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 294» [PERSON] , вихователь- методист КЗ «ДНЗ № 294» [PERSON] надала характеристику [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - батьків [PERSON] , [INFO] , яка відвідувала вищезазначений заклад. В відповіді зазначалось, що за період перебування дитини в дошкільному навчальному закладі, [PERSON] приводила та забирала доньку з садочка, дитина була одягнена охайно, чисто, одяг за розміром. Мати спілкувалась з вихователем щодо виховання доньки, її успіхів та невдач в освітньому процесі. Постійно відвідувала святкові ранки, брала участь у спільних виставах та конкурсах закладу дошкільної освіти, які проводились для дітей та батьків, своєчасно сплачувала оплату за відвідування закладу освіти. Натомість, батько дитини, [PERSON] , не брав активної участі в житті дитини, питанням розвитку, відвідування садочка та оплати навчання. Також, у відповіді на адвокатський запит вих. № 16 від 02 лютого 2024 року директором КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР Миргород Н.В. була надана довідка від 06.02.2024 року № 46/2/0/554-24 в якій вказано, що за інформацією лікаря- педіатра [PERSON] з якою мати [PERSON] , [INFO] , у 2021 році уклала Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу її донці, відповідно до записів в історії розвитку дитини (ф.112/2) та записів щодо прийомів в системі «helsi.pro», мати, [PERSON] , протягом останніх трьох років відвідувала підприємство з метою з`ясування стану здоров`я доньки 18.09.2021 р., 25.09.2021 р., 06.10.2021 р., 08.10.2021 р. та протягом 2022- 2023 років підтримує зв`язок з лікарем-педіатром за допомогою телефону. В той же час, батько [PERSON] , [INFO] , протягом останніх трьох років не відвідував КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР з приводу з`ясування здоров`я доньки, отримання інформації про наявні захворювання та забезпечення потреб на лікування. Також, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова, справа № 645/4554/21, провадження № 2-н/645/1571/21 від 16 липня 2021 року, повинен сплачувати аліменти з 14 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 07.02.2023 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 102 782,50 грн., з чого можна зробити висновок, що Відповідач жодного разу аліменти не сплатив. До цього, згідно документу характеристики на [PERSON] , [INFO] , генеральним директором ТОВ «ПП «ФОЛІО ПЛЮС» Чернякова Т.П. зазначено, що [PERSON] з 12.09.2013 року по 05.11.2021 року працювала в вищевказаній компанії та зарекомендувала себе як відповідальний та дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосується його професійної діяльності та знаходиться в межах його компетенції. Завжди сумлінно ставилася до виконання посадових обов`язків. У спілкуванні з трудовим колективом комунікабельна, врівноважена, в конфліктних ситуаціях участі не брала. За якісне виконання своїх посадових обов`язків неодноразово нагороджувалась грамотами компанії. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач систематично не виконує обов`язку щодо турботи про доньку, а, відтак, Позивач змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення Відповідача батьківських прав. Крім того, за судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова, справа № 645/4554/21, від 16 липня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , з 14 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.02.2024 року сума заборгованості Відповідача зі сплати аліментів Позивачу становить 102 783 грн., з чого можна зробити висновок, що Відповідач жодного разу аліменти не сплачував з моменту їх стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Отже, станом на момент звернення до суду із цією позовною заявою загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 966 160,20 грн. У той же час, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам. Відтак, сума пені не може перевищувати розмір у сумі 102 783,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи у прощеному провадженні. 18.03.2024 від позивач, в особі адвоката Шумейко Я.В. надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу. 03.04.2024 від позивач, в особі адвоката Шумейко Я.В. надійшла заява про долучення доказів. 24.06.2024 надійшло клопотання адвоката Шумейко Я.В. про витребування по справі № 645/837/24 у Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (вул. Чернишевська, буд. 55, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 26489104) письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідача. В обґрунтування клопотання зазначено, що у березні 2024 року [PERSON] звернулася до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, а саме у службу у справах дітей по Немишлянському району (за адресою реєстрації дитини) із заявою і всіма необхідними документами про оформлення висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Шумейко Я.В. про витребування доказів задоволено частково та витребувано з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради належним чином посвідчену та документально підтверджену інформацію, чи зверталася [PERSON] , [INFO] , до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, а саме у службу у справах дітей по Немишлянському району із заявою і всіма необхідними документами про оформлення висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та чи було прийнято рішення стосовно її заяви. В іншій частині клопотання відмовлено. 18.07.2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова через електронний суд надійшло клопотання представника позивача Шумейко Ярослава Віталійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon». Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 клопотання представника позивача Шумейко Ярослава Віталійовича про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon» задоволено. 22.11.2024 року від третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшов Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 31.10.2024 року № 421. 12.12.2024 від представника позивача [PERSON] - адвоката Шумейко Я.В. надійшло клопотання про заміну первісного відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] на належного відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] та замінити третю особу - Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.12.2024 замінено третю особу - Службу у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за просрочення сплати аліментів. В іншій частині клопотання відмовлено. 23.04.2025 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова через електронний суд надійшло клопотання позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon». 06.05.2025 від представника позивача [PERSON] - адвоката Шумейко Я.В. надійшли письмові пояснення. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дитина народилася в 2010 році. Через 4 роки вона подала на розірвання шлюбу, дитину він бачив з того моменту пару разів. з 2022 року дитина проживає в Польщі з нею. Рік тому були в Україні. Данні в департамент служб подавала вона в минулому році в березні місці, отримали висновок через пів року. Орган опіки та піклування повідомили їй, що відповідач засуджений та відбуває покарання. Відповідач не намагався приймати участь у житті дитини. Перешкод, щодо спілкування відповідача з дитиною не було. Представник позивачки - адвокат Шумейко Я.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 102 783,00 грн; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання з розгляду справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради Побережська Ю.Г. в судовому засіданні висновок підтримала, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Крім того зазначила, що відповідач був засуджений, органу опіки було не відомо, висновок не змінився. У нього була можливість допомагати фінансово, перебуваючи в установі, працюючи та допомагати дитині. Також, коли був на волі, міг проявляти увагу до дитину. Під час розгляду справи, було допитано свідків. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона бабуся дитини. Коли народилася онучка, вона проживала з нею та її донькою. Батька дитини вони не бачили. Свідок зі своєю донькою її виховували, годували, возили на відпочинок. Відповідач ніяк не допомагав своїй доньці, не приймав участі в вихованні дитини, ні матеріально ні морально їй не допомагав. Шлюб було укладено в 2008 році, народилася онучка в 2010 та майже відразу батько просто пропав та вони не бачили його більше, доньку не навідував. Шлюб розірвано в 2014 році. Коли почалася війна позивач виїхала до Польщі, а потім свідок виїхала з онучкою через декілька днів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею відповідача, її мати рідна сестра відповідача. Сторони по справі їй відомі. Протягом останніх років відповідач не приймав участі в житті доньки. Дитину з батьком бачила 1 чи 2 рази за все життя дитини. Батько ухилився від усіх обов`язків батьківства. Відповідач та позивач не мешкали разом. Позивач хотіла спілкування з відповідачем але ініціативи у відповідача не було. Свідку не відомо де відповідач, бачила останнього разу у 2021 році на весіллі сестри. Він вів аморальний спосіб життя (пив). Матеріально дитині не допомагав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою позивача. Відповідача ніколи не бачила. Вихованням доньки відповідач не займався, не забезпечував ні медичним доглядом, ні освітою, коштів ніколи не надсилав, з дитиною його ніколи не бачила. З сестрою спілкуюсь рази 2 на тиждень. Коли одружились, потім дізналася про шлюб. Та коли була виписка дитини з пологового будинку свідок була та відповідача взагалі не було. Позивач за кордоном з початку війни. Враховуючи невиконання відповідачем вимог суду про явку в судове засідання, на підставі положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд постановив про розгляд справи у заочному порядку. За результатами розгляду справи суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Судом встановлено, що [PERSON] , уклала шлюб з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 30.10.2008 року, який зареєстрований у Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 469. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно 04.09.2021. Неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] зареєстрована з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 13.07.2021. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.06.2014 шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис 469 розірвано. З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ у справі № 645/4554/21, яким суд наказав з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] , користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, розмір аліментів не може бути меншим за розмір, визначений ч. 2 ст. 182 СК України та не більше розміру, визначеного п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 14 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. У 12.08.2021 року було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадженні від 12.08.2021 у ВП № [NUMBER]. Станом на 01.02.2024 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів позивачу становить 102 783 грн., що підтверджується довідкою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) У відповіді на адвокатський запит вих. № 18 від 02 лютого 2024 року до завідувача КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 294» Моторикіній Т.М., вихователь-методист КЗ «ДНЗ № 294» [PERSON] надала характеристику [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - батьків [PERSON] , [INFO] , яка відвідувала вищезазначений заклад. В відповіді зазначалось, що за період перебування дитини в дошкільному навчальному закладі, [PERSON] приводила та забирала доньку з садочка, дитина була одягнена охайно, чисто, одяг за розміром. Мати спілкувалась з вихователем щодо виховання доньки, її успіхів та невдач в освітньому процесі. Постійно відвідувала святкові ранки, брала участь у спільних виставах та конкурсах закладу дошкільної освіти, які проводились для дітей та батьків, своєчасно сплачувала оплату за відвідування закладу освіти. Натомість, батько дитини, [PERSON] , не брав активної участі в житті дитини, питанням розвитку, відвідування садочка та оплати навчання. Також, у відповіді на адвокатський запит вих. № 16 від 02 лютого 2024 року директором КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР Миргород Н.В. була надана довідка від 06.02.2024 року № 46/2/0/554-24 в якій вказано, що за інформацією лікаря- педіатра [PERSON] з якою мати [PERSON] , [INFO] , у 2021 році уклала Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу її донці, відповідно до записів в історії розвитку дитини (ф.112/2) та записів щодо прийомів в системі «helsi.pro», мати, [PERSON] , протягом останніх трьох років відвідувала підприємство з метою з`ясування стану здоров`я доньки 18.09.2021 р., 25.09.2021 р., 06.10.2021 р., 08.10.2021 р. та протягом 2022-2023 років підтримує зв`язок з лікарем-педіатром за допомогою телефону. В той же час, батько [PERSON] , [INFO] , протягом останніх трьох років не відвідував КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР з приводу з`ясування здоров`я доньки, отримання інформації про наявні захворювання та забезпечення потреб на лікування. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , генеральним директором ТОВ «ПП «ФОЛІО ПЛЮС» Чернякова Т.П. зазначено, що [PERSON] з 12.09.2013 року по 05.11.2021 року працювала в вищевказаній компанії та зарекомендувала себе як відповідальний та дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосується його професійної діяльності та знаходиться в межах його компетенції. Завжди сумлінно ставилася до виконання посадових обов`язків. У спілкуванні з трудовим колективом комунікабельна, врівноважена, в конфліктних ситуаціях участі не брала. За якісне виконання своїх посадових обов`язків неодноразово нагороджувалась грамотами компанії. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили суду, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки сторін [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом вивчалися надані стороною позивача копії вироків стосовно відповідача [PERSON] з Єдиного державного реєстру судових рішень, та встановлено, що : 1) вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 у справі № 644/10092/15-к [PERSON] був визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного [PERSON] за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Апеляційного суду Сумської області від 05.06.2002 року, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; 2) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2021 у справі № 638/10885/20 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України, і йому за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу; у вироку також зазначено, що раніше [PERSON] був засуджений: - 05.06.2002 вироком Апеляційного суду Сумської області за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 6, 12, 187 ч. 4, 15 ч. 1 289 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - 28.10.2015 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 3) вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 21.10.2021 у справі № 619/5150/21 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2022 у справі № 638/10885/20 визначено покарання за наявності кількох вироків у відношенні засудженого [PERSON] , а саме вироку Дзержинського райсуду м. Харкова від 22.06.2021та вироку Дергачівського райсуду Харківської області від 21.10.2021 та вважати [PERSON] засудженим за вироком Дергачівського райсуду Харківської області від 21.10.2021 за ст.ст. 185 ч. 3, 15 ч. 2 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до новопризначеного покарання [PERSON] частково приєднано невідбуту ним частину покарання за попереднім вироком Дзержинського райсуду м. Харкова від 22.06.2021 у виді 11 місяців позбавлення волі, остаточно [PERSON] визначити до відбуття покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. У судовому засіданні представник Департаменту служби у справах дітей вказала, що вони у повному обсязі підтримують висновок про доцільність позбавлення батьківський прав, а також зазначила, що з червня 2014 року, відповідач неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності з призначенням йому покарань у вигляді позбавлення волі, на путь виправлення не становиться, ніяких спроб контактів з дитиною не виявляє, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Згідно з висновком № 421 від 31.10.2024 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено. Мати дитини - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] . Шлюб між батьками дитини розірвано 26.06.2014. Після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю. Зараз мати з дочкою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За поясненнями позивача, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ мати з дитиною тимчасово мешкають за межами України. Мати пояснила, що батько довгий час умисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує дочку, не цікавиться її здоров`ям, розвитком та досягненнями, веде аморальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності, ймовірно перебуває в місцях позбавлення волі за вчинення злочину. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак не з`явився, пояснень чи документів не надав. [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою з боку матері, до Департаменту служб не звертався, доказів виконання ним батьківських обов`язків не надавав. Згідно з інформацією адміністрації Міської дитячої поліклініки № 15 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців закладу. Мати з дочкою у 2021р. відвідувала з дитиною заклад з метою консультацій щодо стану здоров`я дитини. Протягом 2022-2023рр мати дівчинки підтримувала зв`язок з лікарем за допомогою телефону, оскільки дитина відсутня в м. Харків. Відповідно до інформації Дергач і вського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківській області, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , станом на 01.02.2024 року складає 102783,00 грн. Згідно з інформацією Дошкільного навчального закладу № 294, де виховувалась [PERSON] з 2012 по 2016 рр, мати, [PERSON] , систематично приводила та забирала дочку з садочка, спілкувалась з вихователями щодо розвитку дитини відвідувала святкові ранки, брала участь у спільних виставках та конкурсах закладу, своєчасно сплачувала кошти за відвідування дитсадка. Батько дитини, [PERSON] , не брав активної участі у житті дитини. Згідно з інформацією адміністрації Харківського ліцею № 38, де навчається [PERSON] з 01.09.2016, мати, [PERSON] , відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням дитини, бере участь у шкільному житті [PERSON] . Також під час дистанційного навчання мати постійно спілкується з класним керівником та батьками класу, інформує заклад освіти про місцеперебування дитини. Батько, [PERSON] , за час навчання дитини у ліцеї з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, до закладу з питань навчання й виховання [PERSON] не звертався. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, було проведено співбесіду з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Дитина пояснила, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , батько не бере участі в її житті. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проявляє до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, його матеріальний достаток. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв`язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов`язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним позов в частині позбавлення батьківських прав задовольнити, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Одночасно відповідачу роз`яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Окремою позовною вимогою позивачка просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 102 783,00 грн. Згідно з ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність, а саме настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Формула обрахування пені за кожним простроченим місячним платежем є такою: Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду по справі №333/6020/16 від 03.04.2019 року. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p= (A1х1 %хQ1) + (A2х1 %хQ2) …. (Anх1 %хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, відповідно ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно ст.20 СК України до вимог про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів позовна давність не застосовується. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання. Позивачкою надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 21.07.2021 - 15.02.2024 року, із загальною сумою пені, яка становить 966160,20 грн. Відповідно до розрахунку від 18.04.2024 року, виданого Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим документом № 645/4554/21, станом на 01.02.2024 року складає 102 783,00 грн. Позивачем до суду наданий розрахунок заборгованості, який проведений у повній відповідності до вищевказаного порядку - загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 966 160,20 грн. У той же час, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам. Відтак, сума пені не може перевищувати розмір у сумі 102 783,00 грн. і тому суд вважає його обґрунтований та погоджується з ним, та з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 102 783,00 грн. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання та здатності сплати ними заборгованості за аліментами має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду (судовий наказ), яким відповідачу призначено сплачувати аліменти на утримання дитини, був ухвалений 16.07.2021 року. Відомостей про те, що відповідач оскаржував вказане рішення в апеляційному порядку чи звертався до суду з позовами про зменшення суми аліментів матеріали справи не містять. Доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я чи інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів та сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню. Згідно з положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона платила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Матеріали справи свідчать про те, що для захисту своїх прав і законних інтересів позивача [PERSON] уклала з адвокатом Шумейком Я.В. договір про надання правничої (правової) допомоги б/н від 23 січня 2024 року. Відповідно до п. 1.1 якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, а Клієнт зобов`язаний оплатити надану правову допомогу у порядку та строки, обумовлені Сторонами. Положеннями п.п. 3.1 - 3.2. Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23 січня 2024 року передбачено наступне: «3.1. За правничу допомогу, яка полягає в представництві Адвокатом інтересів Клієнта у справі про позбавлення батьківських прав [PERSON] і стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (у суді першої інстанції), Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 19000,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Оплата Клієнтом Адвокату гонорару (винагороди) здійснюється у формі післяплати після отримання на руки адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3-х календарних днів з дня отримання рішення суду. 3.2. Гонорар (винагорода) сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку». Згідно додаткової угоди №2 від 23 січня 2024 року Адвокат і Клієнт погодили обсяг наданих Адвокатом послуг. Для сплати зазначених послуг Адвокатом було виставлено Клієнтові рахунок на оплату № 1 від 06 березня 2024 року. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями пункту 3.1 - 3.2. Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23 січня 2024 сторони передбачили, що за правничу допомогу, яка полягає в представництві адвокатом інтересів клієнта у справі про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] (у суді першої інстанції), клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 19 000,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Оплата Клієнтом Адвокату гонорару (винагороди) здійснюється у формі післяплати після отримання на руки адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3-х календарних днів з дня отримання рішення суду. 3.2. Гонорар (винагорода) сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку». Згідно додаткової угоди №2 від 23 січня 2024 року Адвокат і Клієнт погодили обсяг наданих Адвокатом послуг. Для сплати зазначених послуг Адвокатом було виставлено Клієнтові рахунок на оплату № 1 від 06 березня 2024 року. У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21); 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29); 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Факт понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу підтверджують наступні докази: 1) договір про надання правничої (правової) допомоги б/н від 23.01.2024 з додатковою угодою № 1 від 23.01.2024; 2) додаткова угода № 2 від 23.01.2024; 3) рахунок на оплату № 1 від 06.03.2024 на суму 19 000,00 грн., і ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved