Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Голубов С.Г. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку з продовженням ним навчання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років. В обґрунтування позовну зазначено, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~26\~березня 2018\~року шлюб\~між сторонами\~розірвано.\~Після розірвання\~шлюбу син\~залишився проживати\~з матір`ю\~та на\~теперішній час\~вони проживають\~в місті\~Оберглатт Республіці\~Швейцарії де\~вони отримали\~статус осіб,\~яким надано\~тимчасовий притулок\~внаслідок збройної\~агресії Російської\~федерації.\~Позивач самостійно\~утримувати дитину\~не в\~змозі,\~оскільки її\~заробітна плата\~є недостатньою\~для повноцінного\~утримання сина\~на період\~його навчання.\~На цей\~час [PERSON] є\~повнолітньою особою\~та навчається\~на денній\~формі навчання\~на другому\~курсі в\~професійно-технічному\~учбовому закладі\~«Rupf\~& Co.AG»\~(базова\~професійна освіта\~«спеціаліст з\~інформатики/вчитель\~професійної освіти»)\~в місті\~Глаттбругг Республіці\~Швейцарії.\~Період навчання\~з 21.08.2023\~року до\~20.08.2027\~року. Свого доходу [PERSON] не має, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивач зазначає, що її доходів значною мірою не вистачає для повноцінного утримання сина у зв`язку з чим вона вимушена звернутися з позовом до відповідача, який є батьком останнього та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина в розмірі частини доходу щомісячно до закінчення останнім навчання. Ухвалою суду від 04.03.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачу на відому адресу місця реєстрації, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись на відому адресу місця реєстрації відповідача, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та представник позивача - адвокат Голубов С.Г. надали суду заяви в яких просили суд справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.03.2018 року по справі № 644/6876/17 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.06.2019 року по справі № 644/8414/18 із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2027 грн. щомісячно, починаючи з 02 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини перебуває на виконанні у Індустріальному відділі ДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 26.02.2025 року по справі № 644/5307/24 із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 02.11.2018 по 03.03.2023 року в розмірі 105600,17 грн. З наданих до позову доказів вбачається, що позивач разом із сином проживають в місті Оберглатт Республіці Швейцарії де вони отримали статус осіб, яким надано тимчасовий притулок внаслідок збройної агресії Російської федерації. [PERSON] навчається в місті Глаттбругг Республіці Швейцарії на другому курсі в професійно-технічному учбовому закладі «Rupf & Co.AG» (базова професійна освіта «спеціаліст з інформатики/вчитель професійної освіти») на денній формі навчання, період навчання з 21.08.2023 року до 20.08.2027 року, що підтверджується нотаріально посвідченим договором про навчання укладеним з навчальним закладом. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. До матеріалів справи жодною із сторін не надано даних про місце їх роботи та фактично отримані доходи, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити дійсний матеріальний стан кожного із сторін. Даних про\~те,\~що відповідач\~сплачує аліменти\~на інших\~дітей чи\~непрацездатних батьків,\~суду не\~надано, а тому суд вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання. Суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача необхідно\~стягнути на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання повнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана представником позивача адвокатом Голубовим М.В. через систему «Електронний суд» 03.03.2025 у зв`язку з чим, аліменти підлягають стягненню з вказаної дати. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік». За\~ст.137 ЦПК України\~\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В позовній заяві представник позивача - адвокат Голубов С.Г. просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, суд вважає, що судові витрати в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача витрат\~на професійну\~правничу допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно п. 8 ч. 2 ст.141\~ЦПК України\~\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд дослідивши\~позовну заяву\~з доданими\~до неї\~матеріалами,\~докази надані\~на підтвердження\~понесених позивачем\~судових витрат\~на правничу\~допомогу,\~вважає,\~що \~судові витрати\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Згідно положень\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Виходячи з\~положень статей\~137,\~141ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved