Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Адвокат Кузнєцов М.О. який діє в інтересах [PERSON] , звернувся в Хустський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що 28.09.2022 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Хустському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 346. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утримані та проживає разом із позивачкою. Також під час шлюбу відповідачем було визнано батьківство над дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вже тривалий час позивачка та відповідач фактично не перебувають у шлюбних відносинах. Їх відносини не відповідають здоровим відносинам в сім`ї, на думку позивача характери та бачення життя у них в корні відрізняються, шлюб фактично припинив своє існування, при веденні спільного господарства вони не знаходять порозуміння. Позивачка вважає, що шлюб фактично припинив існування, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Окрім цього, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 4000 гривень. Позов у цій частині обґрунтовує тим, що відповідач їздить на заробітки за кордон, а також не має інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні, а вона сама не в змозі утримувати дітей. У зв`язку з наведеним вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 4000 гривень є обґрунтованим. 30.09.2025 року в порядку, передбаченому ЦПК України, представником відповідача адвокатом Іляшкович Н.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги, подано відзив до суду у якому позовні вимоги визнають частково. Вказує на те що, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу та погоджується сплачувати аліменти у розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину. Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Крім того клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2022 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано у Хустському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом №346, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 28.09.2025 року. (а.с.17) Від шлюбу сторони мають: доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується\~ копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.11.2022 року, доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.11.2022 року, сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.2024 року (а.с.14-16). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, а тому суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо позовної вимог про стягнення аліментів, то з цього приводу суд зазначає наступне. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2 563 грн., а від 6 до 18 років 3196 грн.. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, заперечень щодо чого відповідач не надав, то суд вважає, що позивачка має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли б вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд визначає розмір аліментів у сумі 3000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 3000 гривень відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Відтак позов [PERSON] \~ підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. ст.141,142ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову в частині вимог про розірвання шлюбу, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору в розмірі 484,48 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial