Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» (надалі АТ «КБ «Приватбанк», Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 32945,63грн. заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 16.11.2023, відповідач отримав кредит на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Однак позичальник не виконав умов договору щодо повернення кредиту на умовах і в порядку, що ним передбачені, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, розмір якої станом на 08.07.2025 складає 32945,63 грн., у тому числі по поверненню тіла кредиту 29165,63 грн., по сплаті відсотків 3780,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у позові клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином, у встановленому ЦПК України порядку, повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. З урахуванням думки представника позивача, викладеній у позовній заяві, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 14 березня 2023 року [PERSON] висловив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк» та заповнив Заяву про приєднання до таких умов, прийнявши у такий спосіб публічну оферту та уклавши змішаний Договір банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка». Судом встановлено також, що 16 листопада 2023 року між АТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 42000,00 грн. строком на 36 місяців на умовах сплати процентів за фіксованою ставкою 1,5 % на місяць (18 % річних), та зобов`язався повертати кредитні кошти, сплачувати проценти та інші платежі згідно з Графіком платежів ануїтетними платежами у розмірі 1796,67 грн. 16-го числа кожного місяця (16.11.2026 1796,55 грн.), а всього повернути до 16 листопада 2026 року 42000,00 грн. тіла кредиту та сплатити 22680,00грн. процентів. Вказані договори укладені шляхом підписання відповідачем [PERSON] їх тексту 14 березня 2023 року та 16 листопада 2023 року відповідно, простим електронним підписом за допомогою планшету. За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Закон України\~"Про\~електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки Банк, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію, зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис). Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За положеннями ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд вважає доведеним, що між сторонами було укладено кредитний договір, складовими якого є отримані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк», Заява від 14.03.2023 про приєднання до них, кредитний договір б/н від 16.11.2023, Графік платежів (додаток 1 до кредитного договору від 16.11.2023) та Паспорт споживчого кредиту. Як вбачається з Виписки по рахунку [PERSON] за договором б/н від 16.11.2023 за період з 16.11.2023 по 09.07.2025, 16.11.2023 на картковий рахунок [PERSON] надійшли кредитні кошти у розмірі 42000,00 грн., позичальником у період грудня 2023 року серпня 2024 року своєчасно вносились платежі у повернення тіла кредиту та сплати процентів відповідно до Графіку платежів, а з вересня 2024 року [PERSON] допускав несвоєчасне внесення платежів по кредиту, останні платежі у розмірах 630,00 грн. у сплату процентів та 1,00 грн. у повернення кредитних коштів здійснено ним 19.11.2024, після чого будь-які платежі у повернення коштів за договором не вносились. Відповідно до п.3.3.2 кредитного договору б/н від 16.11.2023, Банк має право у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами видачі та погашення кредиту, вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення, при цьому згідно ст.ст.212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. Як зазначено у позовній заяві, наданий [PERSON] 16.11.2023 кредит у розмірі 42000,00 грн. є послугою «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою». Згідно з п.2.7.1.2.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк» (у редакції, чинній з 09.11.2023, тобто на час укладення вказаного кредитного договору, розміщеній на сайті Банку https://privatbank.ua/terms, яка під час дії кредитного договору не змінювалась), при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами видачі та погашення кредиту, в т.ч. у разі порушення цільового використання кредиту, Банк, на свій розсуд, має право, крім інших заходів, змінити умови видачі та надання кредиту вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати винагороди за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст.212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за Кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У підтвердження додержання позивачем встановленої у п.3.3.2 кредитного договору б/н від 16.11.2023, а також п.2.7.1.2.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк» процедури інформування позичальника про дострокове виконання обов`язків за кредитним договором у повному обсязі, позивачем суду не надано жодного документу (лист, вимогу, іншого документу, у тому числі електронного), а також доказів його направлення та отримання позичальником (поштових повідомлень, квитанцій, описів вкладення, доказів отримання електронних повідомлень). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено виконання встановленої у п.3.3.2 кредитного договору б/н від 16.11.2023, п.2.7.1.2.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк» процедури інформування позичальника про дострокове виконання обов`язків за кредитним договором у повному обсязі, з якою умови укладеного між сторонами договору пов`язують настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі, включаючи платежі, узгоджений у договорі строк виконання яких на момент розгляду справи не наступив. Відтак, суд дійшов висновку про недоведеність реалізації позивачем встановленого у ч.2 ст.1050 ЦК України та в умовах укладеного кредитного договору права вимагати дострокового виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Разом з тим, з огляду на положення ст.ст.526, 634, 1050, 1054 ЦК України, суд вбачає правові підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 16.11.2023, строк сплати якої станом на 08.07.2025 (дата, станом на яку подано розрахунок заборгованості) наступив, у зв`язку з неналежним виконанням ним договірних зобов`язань. Як вбачається з Графіку платежів, виписки по особовому рахунку [PERSON] у АТ «КБ «Приватбанк» за період з 16.11.2023 по 09.07.2025, а також розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 16.11.2023, станом на 08.07.2025 [PERSON] зобов`язувався сплатити Банку 19 ануїтетних платежів (16.12.2023, 16.01.2024, 16.02.2024, 16.03.2024, 26.04.2024, 16.05.2024, 16.06.2024, 16.07.2024, 16.08.2024, 16.09.2024, 16.10.2024, 16.11.2024, 16.12.2024, 16.01.2025, 16.02.2025, 16.03.2025, 16.04.2025, 16.05.2025, 16.06.2025) у розмірі по 1796,67 грн., у тому числі по 1166,67 грн. у повернення тіла кредиту, по 630,00 грн. у сплату відсотків. Натомість [PERSON] за цей період сплатив 11 повних ануїтетних платежів (з 16.12.2023 по 25.10.2024), та додатково 19.11.2024: один платіж у повернення процентів у розмірі 630,00 грн., а також один платіж у повернення тіла кредиту у розмірі 1,00грн. Отже, станом на 08.07.2025 [PERSON] зобов`язувався сплатити Банку: 19 платежів * 1796,67 грн. = 34136,73 грн., натомість фактично сплатив за період з 16.11.2023 по 08.07.2025: 11 платежів * 1796,67 грн. + 630,00 грн. (проценти, сплачені 19.11.2024) + 1,00 грн. (тіло кредиту, сплачене 19.11.2024) = 20394,37 грн. Відтак, станом на 08.07.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 16.11.2023, настання строку сплати якої суд вважає доведеною, становить: 34136,73 грн. 20394,37 грн. = 13742,36 грн. Правові підстави для стягнення заборгованості саме у такому розмірі вбачає суд, з огляду на положення ст.ст.526, 634, 1050, 1054 ЦК України, виходячи з вищезазначених встановлених обставин та наданих позивачем доказів. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, шо складаються зі сплаченого позивачем судового збору, слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial