Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

10 травня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Стець М.Л. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просив : визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,061 га, кадастровий номер 3220880903:04:003:0183, з цільовим призначенням для будівниц-тва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 липня 2022 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки з передоплатою. За змістом цього договору [PERSON] зобов`язалася в строк до 28 червня 2025 року передати у власність [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 3220880903:04:003:0183, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що укласти нотаріально посвідчений договір. Вартість майна, що підлягає відчуженню сторонами визначена в 1961000 грн. 00 коп. Того ж дня між сторонами укладено акт приймання - передачі, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв вищевказане нерухоме майно, правовстановлювальні документи та технічну документацію на нього, ключі від будинку, меблі, вбудовану побутову техніку. Цим же актом засвідчено факт повного розрахунку між сторонами за вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку в сумі 1\~961 000 грн. 00 коп., що є еквівалентом 53 000 дол. США, згідно курсу НБУ станом на 18 липня 2022 року. В квітні 2024 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням завершити угоду, посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна для подальшої реєстрації за ним права власності. Однак, відповідач відмовила. З цих підстав позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встанов-лено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу без його та позивача участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» направила заяву до суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтую-ться. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 вересня 2025 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,061 га, кадастровий номер 3220880903:04:003:0183, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . 18 липня 2022 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої сторони, було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки з передоплатою (далі Договір) (а.с. 15-17). Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 121. Відповідно пункту 1. Договору, продавець за цим Договором зобов`язується в майбутньому передати у власність покупцю нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,061 га, кадастровий номер 3220880903:04:003:0183, з цільовим призначенням для будівниц-тва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Продавець гарантує що, вищевказане нерухоме майно, на момент укладення Основних Договорів, буде власністю продавця та буде вільне від будь-яких майнових прав та претензій третіх осіб щодо них. Згідно пунктом 2 Договору визначено, в тому числі що сторони домовилися про такі умови Основного договору: - договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки має бути нотаріально посвідчений не пізніше ніж до 28 червня 2025 року; - ціна продажу нерухомого майна - 1 961 000 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча) гривень, що еквівалентно 53\~000 доларів США, згідно з курсом НБУ станом на 18 липня 2022 року за вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку. Відповідно пунктом 3. цього Договору, при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін покупець передає представнику покупця предоплату у вигляді авансу в сумі 1924000 грн. 00 коп., що еквівалентно 52\~000 доларів США 00 центів. Згідно Акту приймання передачі до попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки з предоплатою, який 18 липня 2022 року посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. за реєстр. № 121, продавець ( [PERSON] ) передав, а покупець ( [PERSON] ) прийняв наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,061 га,кадастровий номер 3220880903:04:003:0183, з цільовим призначен-ням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; ключі від будинку та господарських будівель і споруд; правовстановлювальні документи та технічну документацію на вищевказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами, земельну ділянку; Меблі: кухонний гарнітур «Надія», ліжко в спальній кімнаті, шафа - купе (3 шт.), диван «Massimo»; вбудована побутова техніка Siemens: посудомиєчна машина, пральна машина, сушильна машина, холодильник, кавоварка, бойлер. Все майно передане в придатному для використання стані. Покупець ( [PERSON] ) передав, а продавець ( [PERSON] ) прийняв: 1 961 000 (один мільйон дев`ятсот шістдесят одна тисяча) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 53 000 (п`ятдесят три тисячі) доларів США 00 центів, згідно курсу НБУ станом на 18 липня 2022 року у якості повного розрахунку за вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку. Підписанням цього акту сторони засвідчили факт повного розрахунку за продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку. Відповідно ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За змістом ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. У статтях\~3,\~6,\~203,\~626,\~627 ЦК України\~визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, в тому числі, вільне волевиявлення учасника правочину. Відповідно до частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1\~статті 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі поперед-нього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Положення ч. 2\~ст. 635 ЦК України\~містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору. Цією нормою встановлено обов`язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. За змістом\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Примусове виконання зобов`язання в натурі суперечить принципу вільного волевиявлення учасника правочину та вимогам\~статті 635 ЦК України\~про правові наслідки порушення зобов`язання за попереднім договором. Відповідно ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладає-ться у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 3\~ст. 640 ЦК України\~договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки з передоплатою, укладений 18 липня 2022 року між ним та [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] у нотаріально посвідченій формі, а також Акт приймання передачі від 18 липня 2022 року, що вказував про здійснення розрахунку за Попередній договір. Проте договір житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки сторонами укладено не було. Згідно ст..\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов`язок доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті\~76,\~77 ЦПК України). Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення та таке визнання позову не порушує прав третіх осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved