Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

22.05.2024 року до Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] , до фізичної особи-підприємця [PERSON] , Інтернет магазину одягу Paparazzi.fashion про захист\~прав споживачів,\~стягнення майнової\~та моральної\~шкоди,\~якою просила стягнути з відповідача на її користь суму 687,00 грн. не компенсованої вартості одягу, 15000,00 грн. моральної шкоди, 6000, 00 грн. витрати на правничу допомогу, а всього на загальну суму 21687,00 грн. Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 року вказану справу передано судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2024 року вказану цивільну справу передано за клопотанням позивача [PERSON] за місцем її проживання до Київського районного суду м.Одеси. Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025 року вказану справу передано судді Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.05.2025 року прийнято до провадження вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~ 09.07.2025\~року через\~канцелярію суду\~ [PERSON] \~подано уточнену\~позовну заяву,\~якою просила\~стягнути з\~відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] , Інтернет магазину одягу Paparazzi.fashion на її користь суму в розмірі 21510 грн., що складається - 1285 грн. некомпенсована вартість товару, 225 грн. доставка посилок Новою поштою, 5000 грн. правнича допомога, 15000 грн. моральна компенсація./а.с.88/ Учасники справи про розгляд справи сповіщено належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Відповідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ./а.с.27,78/ Судом встановлено, що судові виклики відповідачу ФОП [PERSON] неодноразово було направлено рекомендованим поштовим повідомленням на його зареєстровану адресу, проте повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Проте, в матеріалах справи є Довідка суду про доставку SMS повідомлення відповідачу [PERSON] про виклик до судового засідання/а.с.35,42/, та оголошення на сайті судової влади /а.с.33,43/, а також телефонна переписка, додана позивачем до справі/а.с.122/ З вищевказаних обставин вбачається, що сторона відповідача була повністю обізнана про розгляд справи, але не скористалась своїми процесуальними правами щодо надання відзиву на позов, письмових заперечень або доказів, не виявила бажання бути присутнім у судовому засіданні та надавати пояснення в обґрунтування своїх доводів та заперечень. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому\~засіданні встановлено,\~що дійсно\~позивач [PERSON] \~у період\~квітня 2024\~року через\~мережу Інтернет\~замовляла у\~фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] , Інтернет-магазині boutique D Luxe Paparazzi.fashion (ФОП [PERSON] ) різний одяг. Зокрема, 02.04.2024 року позивачем було замовлено та оплачено 2 кофтини (арт.5.11 та 10.87) по 641 грн. за кожну, всього 1282 грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 0.0.3562893102.1 від 02.04.2024 року./а.с.101/ 03.04.2024 року позивачем було придбано літній костюм арт.4.217 вартістю 1242 грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 0.0.3564265400.1 від 03.04.2024року./а.с.102/ Позивач вказує, що після отриманні у відділенні Нової пошти 2 посилки з товарами, з яких покупцю підійшов лише один кофтина арт.5.11 вартістю 641 грн. Костюм та друга кофтина виявились різних розмірів, які не підійшли, та виявились неналежної якості, без будь-яких фабричних бирок та з неякісної синтетичної тканини. Після діалогу з адміністратором магазину позивач погодилась на підбір іншого, але якісного фабричного товару у наявності на заміну, залишок коштів складав 1833 грн. 10.04.2024 року позивач відправила посилку з поверненням двох товарів, які не підійшли по параметрам. 11.04.2024 року позивачем було на залишок коштів підібрана по фото біла блуза з рослинним принтом, цільнокроєними приспущеними рукавами типа «японка» із тканини креп-шовк, арт.5.76 за 1190 грн. 18.04.2024 року позивач отримала на свою картку залишок коштів після придбання білої блузи в розмірі 597,99 грн., при цьому відповідачем було знято відсоток за пересилку та за пакування товару, замість належної суми в розмірі 693 грн./а.с.106/ Із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні вбачається, що товар виявився іншим, чим той який було запропоновано на фото магазину. Крім того, товар було спаковано в пакет, весь пожмаканий та не заклеєний. Насправді замість нарядної блузи було надіслано футболку із синтетичного матеріалу, з відрізними рукавами, а ні приспущеними типа «японка», прошита чорними нитками та без жодної бирки, що вказувало би на фабричне виробництво./а.с.132-138/ Позивач вказує, що була дуже розчарована та знову звернулась до адміністратора, щоб вирішити питання з поверненням коштів та товару, проте її було повідомлено, що кошти не повертаються, лише запропоновано заміну на інший товар. Позивач зазначає, що через систематичні неправомірні дії з боку продавців товару, їх нахабне відношення до покупців, постійно невиконані обіцянки, у позивача сталися проблеми зі здоров`ям, підвищення тиску, вона змушена була звертатись за наданням правничої допомоги, за послуги нею було сплачено загалом 5000 грн., усе вищевикладене спричинило моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 15000 грн. Позивач вказує, що придбаний товар не був у використанні, збережений його товарний вид, та вона зобов`язується після закінчення судової справи повернуто товар відповідачу. Відповідно до п. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). \~ \~ \~ \~Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог\~ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм\~Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до\~ ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються\~Законом України «Про захист прав споживачів». При цьому, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає різні види та відповідальність за придбання товару неналежної якості /ст.8 /, за придбання товару належної якості /ст.9/, або відповідальність за шкоду, завдану внаслідок недоліків /дефекту/ продукції/ст.16/, яка передбачає розірвання договору та відшкодування збитків. Саме позивач повинен довести у позові обставини та відповідальність за придбання товару та норму вказаного Закону. Із матеріалів справи вбачається, що предметом договору був одяг, які позивач отримала, вказаний товар можливо використовувати за призначенням, проте вказаний товар був суттєво інший, ніж той який був на фото в інтернет-магазині та за який вона оплатила кошти, зокрема по якості, фасону, розміру. Статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача при придбанні товару належної якості, зокрема споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Однак, в матеріалах справи позивачем було надано телефонну переписку через телекомунікаційну мережу Вайбер, з якої вбачається, що сторона відповідача уникла питання вирішити проблему мирним врегулюванням. \~ \~ \~ \~Судом встановлено факт неповернення відповідачем до наступного часу грошових коштів та факт неповернення позивачем на адресу відповідача придбаної кофтини. Згідно з п. 22 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до вимог\~ ст.6 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. \~ \~ \~ \~Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до п.7 ч.1\~ст.1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим\~Законом України\~"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). \~ \~ \~ \~Згідно положень ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст.627 ЦК України). \~ Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень\~ ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. \~\~\~\~\~\~ У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товар на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. \~\~\~\~\~\~ Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті (ч. 3\~ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.п. 12, 15 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. В матеріалах справи є витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.07.2025 року, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований фізичною особою підприємцем з 09.03.2023 року, за адресою: [ADDRESS] і має право здійснювати роздрібну торгівлю, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет./а.с.95,96/ Судом встановлено, що у період з 02.04.2025 по 18.04.2025 року позивач через мережу Інтернет замовляла одяг, повертала одяг, сплачувала кошти за одяг та залишок коштів її повернуто фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вказані обставини підтверджено платіжними інструкціями. Зокрема, позивачем було сплачено відповідачу кошти за одяг в розмірі 1282 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3562893102.1 від 02.04.2024 року та 1242 грн., що підтверджується платіжною квитанцією № 0.0.3564265400.1 від 03.04.2024року, на загальну суму 2524 грн. Як вбачається із позову, після отримання на Нової пошти двох посилок, позивачу підійшла кофтина, вартістю 641 грн., інший товар на обмін її не підійшов, та було повернуто відповідачу, тому залишок коштів склав 1883 грн. (2524грн. 641 грн. = 1883грн.) У подальшому позивачем на залишок коштів була підібрана у Інтернет-магазині по фото біла блуза, арт.5.76 грн. за 1190 грн., яку вона замовила, а відповідачем було повернуто на її картку після придбання блузи залишок в розмірі 597,99 грн./а.с.106/, при цьому відповідачем було знято відсоток за пересилку та за пакування товару, замість належної суми в розмірі 693 грн. (1883 грн.-1190 грн. = 693 грн.). Із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні вбачається, що товар виявився іншим, чим той який було запропоновано на фото магазину. Крім того, товар було спаковано в пакет, весь пожмаканий та не заклеєний. Насправді замість нарядної блузи було надіслано звичайну футболку із синтетичного матеріалу, з відрізними рукавами, а ні приспущеними типа «японка», прошиту чорними нитками та без жодної бирки, що вказувало би на фабричне виробництво, та не підходила за розміром. У зв`язку з відмовою сторони відповідача на повернення коштів, позивач змушена була звернутись до суду, також в матеріалах справи є квитанції на пересилку щодо повернення одягу відповідачу Новою поштою в загальному розмірі 225 грн., кожна по 75 грн./а.с.103-105/. Станом на день розгляду справи кошти позивачу за некомпенсовану вартість\~товару у\~розмірі 1285,01\~грн.повернуто не було, доказів протилежного суду не надано. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 1285,01 грн., що складаються з вартості кофтини 1190 грн. та залишку недоплачених коштів (693грн.-597,99 грн.=95,01 грн.), тобто 1190 грн.+95,01грн.=1285,01 грн. \~ \~ \~ \~ \~Судом \~встановлено,\~що між\~сторонами було\~укладено договір-купівлі\~продажуна відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку, зокрема мережі Інтернет, до якого застосовуються положення\~ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно п.8 ч.1\~ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Пункт 11 ч.1\~ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Таким чином, договір купівлі-продажу товару, який був укладений між позивачем та відповідачем за допомогою мережі Інтернет є договором, укладеним на відстані, до якого застосовуються положення\~ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч.4\~ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. Суд вважає, що позивачем протягом встановлених законом чотирнадцяти днів було повідомлено про відмову від придбаного товару та повернення грошових коштів 25.04.2025 року, що фактично суд вважає повідомленням про розірвання договору. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що товар мав істотний недолік, та підтверджує це фотознімками, з яких вбачається, що дійсно проданий товар суттєво інший ніж передбачено домовленістю між сторонами, що відповідає положенням п.п. 12, 15 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема до пункту «в» істотним вважається недолік, що робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу підтверджено спілкуванням в мережі телеграм та діями відповідача щодо надіслання товарів, повернення залишку коштів, тобто фактично відповідач здійснював роздрібну торгівлю, фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, що вбачається із витягу про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця. Відповідно до ч. 7\~ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою\~статті 12 цього Закону. Частина 4\~ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлює, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Частина 5\~ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлює, що у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовною, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується\~Закону України «Про захист прав споживачів». Розірвання договору, укладеного на відстані здійснюється шляхом -повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Всупереч ст.ст.12,13 Закону України «Про захист прав споживачів»\~відповідач не повернув позивачу сплачену грошову суму за товар внаслідок розірвання договору протягом 30 днів з моменту повідомлення про розірвання договору, а тому останній звернувся з позовом до суду. Що стосується позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до\~ ст. 611 ЦК України\~ моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті\~4,\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Пунктом 5 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.\~При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 1000 грн. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу була надано копія Договору про надання правничої допомоги від 27.04.2024 року, укладеного між [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІГЛ» в особі директора Герасімова Станіслава, з якого вбачається, що вартість надання юридичних послуг становить 5000 грн./а.с.21/, які було сплачено [PERSON] відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 27042401 від 27.04.2024 року./а.с.139/. Вказана справа є малозначною, тому суд приймає до уваги надання юридичної допомоги не адвокатами, а ТОВ «ЛІГЛ» та вважає за можливе стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, тому судові витрати по справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави. З урахуванням вищевикладеного\~ та

Outcome: partial