Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 29.07.2025 ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 61 569 грн 90 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 500 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 47 069 грн, а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 23.10.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 14 500 грн зі сплатою змінної процентної ставки 1,98%, 0,99% та 2,10% в день. Строк користування кредитом - 30 днів, а саме до 22.11.2021 з можливою пролонгацією цього строку. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. У подальшому було укладено три договори факторингу, згідно останнім правочином право грошової вимоги за вказаним кредитом набув позивач. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 61 569 грн 90 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 500 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 47 069 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Доводи сторін у справі Позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що кредитний договір не містить підписів сторін договору. Позивачем не надано доказів, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що договір був підписаний електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відсутні докази, що саме позивач будь яким способом застосовував ідентифікатор електронного підпису, і факт отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, відсутні докази отримання саме позивачем кредитних коштів. Крім того, позивач стверджує, що право вимоги вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще до моменту укладення самого кредитного договору, тобто договори факторингу були укладені раніше, ніж самий кредитний договір, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Із аналізу ст. 1078 ЦК України вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Так, згідно правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 № 752/8842/14-ц; від 16.10.2018 № 914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 № 910/12525/20 права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (а.с. 125). У відповіді на відзив доводи позивача зводяться до того, що обставини, викладені у відзиві на позов не відповідають обставинам справи та не узгоджуються із вимогами чинного законодавства. Позовні вимоги підтверджуються належними і допустимим доказами, є обґрунтованими, а тому наявні правові підстави для їх задоволення (а.с. 143). Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено,\~що 23.10.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 14 500 грн зі сплатою змінної процентної ставки 1,98%, 0,99% та 2,10% в день. Строк користування кредитом 30 днів, а саме до 22.11.2021 з можливою пролонгацією цього строку (а.с. 20 зворот). Цього ж дня ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало на банківський рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 14 500 грн (а.с. 24). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Тіліон Плюс» укладено договір факторингу, а також додаткові угоди до цього договору № 26 від 31.12.2020; № 27 від 31.12.2021; № 32 від 31.12.2023, відповідно до умов яких ТОВ «Тіліон Плюс» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 36, 42, 47, 48, 56). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 49, 64). 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 58, 64). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 61 569 грн 90 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 500 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 47 069 грн (а.с. 31, 32, 33). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними, допустимим і достатніми доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Відповідно до п. 1.3., кредитного договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 14 500 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено 22.11.2021. Згідно із п.1.7. кредитного договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 22.11.2021. Відповідно до п. 1.8. кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та відповідно, строк кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення\~протягом дисконтного\~та пільгового\~періоду оплати\~всіх фактично\~нарахованих процентів,\~за умови\~якщо позичальником\~в особистому\~кабінеті чи\~в терміналах\~самообслуговування партнерів\~кредитодавця активовано\~функцію продовження\~строку дисконтного\~періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Однак матеріали справи не містять доказів, що строк дії договору було продовжено відповідно до п. 1.8. кредитного договору, отже погоджений сторонами строк повернення кредитних коштів є саме 22.11.2021. Матеріали справи не містять доказів, що позичальник здійснив протягом дисконтного та пільгового періоду оплату всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Згідно із п. 1.9.1. кредитного договору виключно на період строку визначеного в п. 1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою, що становить 1,98% в день. Отже, проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню у період з 23.10.2021 до 22.11.2021, що становить 30 календарних днів. Таким чином, розмір процентів за користування кредитом становить 8 613 грн (14 500 грн х 1,98% в день х 30 календарних днів). Отже позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в розмірі 8 613 грн. Доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів, що кредитний договір належним чином підписано сторонами в електронній формі є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому підписання кредитного договору позичальником відбулось шляхом введення одноразового ідентифікатора, текст якого надійшов на мобільний номер телефону відповідача. Є необґрунтованими доводи відповідача, про те, що оскільки договір факторингу укладено раніше ніж сам кредитний договір, то до нового кредитора не перейшло право вимоги за кредитним договором, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 цієї статті майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. При цьому не заслуговують на увагу посилання відповідача на постанови Верховного Суду, оскільки вони постановлені у справах з іншими позовними вимогами, й предмет та підстави позову не є релевантними предмету і підставам позову, що розглядається судом першої інстанції. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Outcome: partial