Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №0757-6659 від 26.07.2021 року в розмірі 45000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.07.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0757-6659, за умовами якого позичальнику надано кредит на наступних умовах: сума кредиту - 15000 грн, строк - 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; строк користування кредитом - 14 календарних днів; тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована; проценти (стандартна ставка) - 2,5% від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, знижена ставка - 2,0% від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника, тоді як відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі у розмірі 45000 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 15000 грн та за відсотками - 30000 грн. 26.12.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0757-6659. Неналежне виконанням відповідачем зобов`язання за договором порушило цивільні права позивача та стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надано доказу на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором № 26.06.2020-010001576 від 26.06.2020 року, зокрема не надано доказів на підтвердження сплати ТОВ «Новий колектор» на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» фінансування за відступлення прав вимог, що погоджено сторонами згідно п.2.1. договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року. Окрім того, позивачем не доведено факт перерахування кредитних коштів на користь відповідачки та факт наявності самої заборгованості, а саме не надано первинного документа в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який би підтверджував перерахування відповідачу кредитних коштів. Наданий позивачем розрахунок лише констатує наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджує природу її виникнення та приналежність з особою відповідачки. Вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками є недобросовісними та спрямованими на безпідставне збагачення за рахунок відповідача, оскільки нараховані поза межами строку дії договору. Заявлений до стягнення розмір відсотків в 2 рази перевищує суму тіла кредиту, що є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. В судове засідання позивач не з`явився, просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала. Зазначила, що раніше у зв`язку з життєвими обставинами брала кредити у мікрокредитних організаціях, проте усі борги погасила. Номер телефону, зазначений в додатках до позову належить їй. Чи належить їй банківська картка, зазначена у кредитному договорі не знає, оскільки в неї раніше була інша картка. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 0757-6659, відповідно до п. 1.2 якого Кредитодавець зобов`язується відкрити Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів (далі - Кредит) Позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Тип Кредиту - кредитна лінія. Порядок та умови надання кредиту визначені розділом 2 Договору, а саме: 2.1. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого Кредиту: 15000 грн; 2.2. Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної у п. 2.1. цього Договору, Позичальнику. Кредит надається Позичальнику протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього Договору; 2.3. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована; 2.4. Розмір процентів за користування Кредитом: 2,5% від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом (Стандартна ставка). Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику Кредиту до моменту повернення Кредиту Кредитодавцю шляхом перерахування Кредиту на рахунок Кредитодавця, вказаний у цьому Договорі. У випадках, визначених цим Договором Позичальник може скористатися правом отримання зниженої процентної ставки у розмірі 2% (дві цілих, нуль десятих відсотка) (далі - Знижена ставка) від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом; 2.5. Заявлений строк користування Кредитом складає 14 календарних днів з дня отримання Кредиту. Заявлений строк - це обраний Позичальником в момент укладання цього Договору строк користування Кредитом, протягом якого може бути використано право користування Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою (далі - Заявлений строк); 2.7. Реальна річна процентна ставка: 296 873%; 2.8. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: не більше 300 % від загального розміру наданого Кредиту (у відсотковому вираженні) або 52 125 грн. та включає в себе: суму кредиту, проценти за користування Кредитом не більше 200 % від загального розміру наданого Кредиту (у відсотковому вираженні) або 37 125 грн. (у грошовому вираженні). 2.9 Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за Договором залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору. Відповідно до п. 6.6 Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 99 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Строк Договору є рівним Строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Невід`ємні додатки до Договору: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики НБУ. Аналогічні умови кредитування (сума, процентна ставка, строк кредитування) містяться в Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорті споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики НБУ. Таблицею обчислення вартості кредиту визначено, що графік здійснення позичальником платежів, а саме з 08 серпня 2021 року до 01 листопада 2021 року, кількість днів - 99. Кредитний договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) A585. Договір містить ідентифікаційний код, паспортні дані відповідача та адресу її місця проживання. Моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній містить деталізацію та послідовність дій сторін, спрямованих на укладення кредитного договору від 26 липня 2021 року, зокрема, о 17:48:03 год. клієнтом здійснено вхід на сайт кредитодавця https://creditkasa.ua/, в подальшому з 17:51:46 год. до 17:54:36 год. здійснено: ідентифікацію клієнта в інформаційнотелекомунікаційній системі, клієнтом створено заявку, зроблено повідомлення про прийняте рішення кредитодавця, розміщено Договір (оферти) в Інформаційнотелекомунікаційній системі, ознайомлено клієнта з офертою, товариством сформовано одноразовий ідентифікатор. О 17:54:49 год. товариством у Особистому кабінеті клієнта сформовано електронне повідомлення про прийняття (акцепт), о 17:54:49 год. клієнтом введено одноразовим ідентифікатор, о 18:02:27 год. товариством перераховано грошові кошти. Згідно з довідкою про верифікацію клієнта ідентифікація клієнта [PERSON] здійснювалася за номером телефону [NUMBER] . Відповідно до довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №0757-6659 від 26.07.2021 року. [PERSON] , 26.07.2021 товариством здійснено платіж № 971102357 на суму 15000 грн, тип операції - «видача кредиту» за допомогою платіжної системи «EASYPAY_API» на банківську картку № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», [PERSON] станом на 26.12.2024 має заборгованість за договором № 0757-6659 від 26.07.2021 у розмірі 45000 грн, з яких тіло кредиту 15000 грн, проценти, нараховані за період з 26.07.2021 до 08.08.2021 за заниженою процентною ставкою (2%) та з 09.08.2021 до 16.10.2021 за стандартною процентною ставкою (2,5%). 26 грудня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до п. 2.1. якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором. Згідно із п. 3.1.2, 3.1.3. договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року, сторони домовились, що для підтвердження наявності та дійсності Прав вимоги, що відступаються, Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору Документацію в порядку та строки, що передбачені цим Договором. Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 26 грудня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» підписали Реєстр боржників №1 до Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року, відповідно до якого новому кредитору за порядком номером 14742 відступлено право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право вимоги за кредитним договором № 0757-6659 на суму 45000 грн, з яких 15000 грн - тіло, 30000 грн - проценти. Відповідно до довідки про розмір заборгованості, складеної ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» 18.06.2025, розмір заборгованості [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 0757-6659 від 26.07.2021 складає 45000 грн, з яких 15000 грн - тіло, 30000 грн - проценти. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З Кредитного договору від 26 липня 2021 року вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору (розмір кредиту, строк, ціна), він оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Враховуючи умови та зміст кредитного договору, його було укладено на сайті кредитодавця та [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором A585. При цьому, без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства та ідентифікації позичальника, такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21. Договір містить паспортні дані, податковий номер, поштову адресу [PERSON] . Таким чином, договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Одним із способів захисту майнових прав відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України є примусове виконання обов`язку в натурі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих позивачем доказів, а саме довідки про перерахування суми кредиту №0757-6659 від 26.07.2021 року вбачається, що кредитодавцем перераховано кредитні кошти у розмірі та порядку, визначеному кредитним договором, а саме 15000 грн на банківську картку № [NUMBER] . Суд вважає доречними доводи представника відповідача про те, що зазначена довідка не є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», водночас враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, суть яких зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Довідка про перерахування коштів є лише одним із доказів у справі, який суд оцінює на відповідність критеріям належності, допустимості та достовірності, а усі докази в сукупності - на відповідність критерію достатності, щоб дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При цьому, слід враховувати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 наголосила на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Верховний Суд у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Доводи відповідача про відсутність доказів перерахування кредитних коштів ґрунтуються на концепції негативного доказу, оскільки представник відповідача стверджує про те, що грошові кошти не було перераховано, проте не дає жодного доказу на спростування інформації у доказі, наданому позивачем (довідка про перерахування коштів), зокрема не надає банківської виписки АТ КБ «ПриватБанк» для того щоб підтвердити або спростувати як видачу відповідачу банківської картки № [NUMBER] , яка зазначена у довідці, так і підтвердити або спростувати зарахування за допомогою платіжної системи «EASYPAY_API» 26.07.2021 грошових коштів у розмірі 15000 грн згідно з платежем № 971102357. Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, а саме кредитний договір, моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі, довідка про верифікацію, довідка про зарахування коштів, в сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин щодо перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірі 15000 грн на виконання договору № 0757-6659 від 26.07.2021 року, тобто є достатніми доказами. При цьому, ці обставини всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України не спростовані відповідачем жодним доказом. Отже, первісний кредитор належним чином виконав умови кредитного договору, що зумовило виникнення у відповідача зобов`язання з повернення суми кредиту та сплати процентів. Проте, всупереч вимогам ст. 526 ЦК України, відповідач зобов`язання за договором не виконала, суму кредиту не повернула, проценти не сплатила. Заперечуючи проти розрахунку заборгованості, відповідач зазначила, що проценти нараховані поза межами строку дії кредитного договору (14 днів), з чим суд погодитися не може з огляду на таке. Як встановлено судом, пунктом 6.6 Договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту визначено, що строк кредитування складає 99 днів, тоді як 14 днів - це Заявлений строк, тобто обраний Позичальником в момент укладання цього Договору строк користування Кредитом, протягом якого може бути використано право користування Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою. Пункт 6.6 Договору містить чітке та однозначне формулювання, що Строк Договору є рівним Строку кредитування, тобто 99 днів. Таким чином, строк кредитування за договором складає 99 днів з 26.07.2021 до 01.11.2021. Оскільки нарахування процентів припинено кредитодавцем 16.10.2021, тобто в межах строку кредитування, і розмір нарахувань узгоджується з умовами кредитного договору, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважає доведеною заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 45000 грн, з яких 15000 грн - тіло кредиту, 30000 грн - проценти. Такий розмір заборгованості не перевищує орієнтовну загальну вартість кредиту, визначену у договорі (52125 грн), тому безпідставними є доводи відповідача про несправедливість розміру процентів. Суд наголошує, що в основу цивільних правовідносин покладено принцип свободи договору, який закріплено у ст. 6, 627 ЦК України, а саме сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд також враховує, що згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 26.07.2021) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, у ст. 3 ЦК України закріплено загальні засади цивільного законодавства, які поширюються на всі цивільні правовідносини. До таких засад відносяться справедливість, добросовісність та розумність. Аналіз умов кредитного договору, з урахуванням як зазначених принципів, так і положень законодавства про захист прав споживачів, не свідчить про те, що визначений у договорі розмір процентів не є несправедливим, не створюються істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, а лише свідчать про реалізацію сторонами принципу свободи договору. Суд зазначає, що відповідач, ознайомившись та усвідомлюючи положення кредитного договору, добровільно висловила згоду та спрямувала свою волю на укладення зазначеного договору на запропонованих умовах, виявила бажання отримати кредитні кошти та бути зобов`язаною у правовідносинах саме на таких умовах, тому відсутні підстави вважати, що умови зазначеного договору суперечать законодавству про захист прав споживачів, принципам справедливості, добросовісності та розумності. Посилання відповідача на п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону, а саме несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, є недоречними, оскільки не стосуються кредитних правовідносин. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом не встановлено обставин, які би свідчили про нікчемність договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024. Доказів того, що вказаний договір визнаний судом недійсними, матеріали справи не містять. Посилання відповідача на те, що до договору не надано доказів про оплату за цим договором суд відхиляє, оскільки згідно з п. 3.1.3 Договору факторингу Право вимоги переходить з моменту підписання Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1, та не пов`язується зі здійсненням новим кредитором подальшої оплати. Таким чином, на підставі договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права кредитора за кредитним договором № 0757-6659 від 26.07.2021. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, проте неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише наділяє його право на погашення заборгованості первісному кредитору, у зв`язку з чим новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором ані первісному кредитору, ані новому кредитору, тому відповідач зобов`язана сплатити ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № 0757-6659 від 26.07.2021. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невиконанням зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за договором № 0757-6659 від 26.07.2021 [PERSON] порушила цивільні права ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», що є підставою для судового захисту таких прав позивача у обраний ним спосіб, оскільки він відповідає змісту порушеного права, характеру порушення та наслідкам такого порушення, тобто є належним способом захисту цивільних прав та законних інтересів. З урахуванням усіх встановлених обставин та зроблених висновків, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» у повному обсязі та стягує з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0757-6659 від 26.07.2021 у розмірі 45000 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 15000 грн, заборгованість за процентами - 30000 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволення позовних вимог у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved