Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ "Рівнетеплоенерго" (надалі - позивач), діючи через свого представника Ромашко О.І., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 24 225 грн. 37 коп., пеню в розмірі 831 грн. 84 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 776 грн. 89 коп., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1 000 грн. 07 коп. та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Проте договірні зобов`язання відповідач у повному обсязі не виконав, внаслідок чого станом на 01.07.2025 за ним обліковується борг за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 24 225 грн. 37 коп. Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі № 569/15019/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак 20.10.2025 подав до суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи, проти заочного розгляду справи не заперечує, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судових засідань. Враховуючи те, що про причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином, суд проводить розгляд справи згідно з положеннями ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), власником якого є відповідач - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 433917485 від 03.07.2025 власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу ВАР № 231343 реєстраційний номер № 5314 вд 03.10.2003, видавником якого є приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І.. Згідно з витягом оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , станом на 01.07.2025 (за період 01.11.2013 - 30.06.2025) виникла заборгованість за надані послуги ТОВ "Рівнетеплоенерго" з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 24 225 грн. 37 коп.. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії. Відповідач [PERSON] не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами). Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак відповідач, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго» не здійснювала їх оплату, в результаті чого за період з 01 листопада 2013 року по 30 червня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 24 225 грн. 37 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат і 3 % річних від простроченої суми, то суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями пункту 45 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Згідно з розрахунком позивача, який перевірений судом, за період з 01 липня 2024 року по 01 червня 2025 року пеня становить 831 грн. 84 коп., інфляційні втрати на суму боргу 3 776 грн. 89 коп., 3 % річних від простроченої суми 1 000 грн. 07 коп., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Outcome: approved