Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит №8747514 від 13.02.2022 [PERSON] надано кредит у розмірі 10000 грн із строком кредитування 75 днів з 13.02.2022 до 29.04.2022, з процентною ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, та комісією у розмірі 19% від суми кредиту одноразово у розмірі 1900 грн. 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/2024 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Крім того, відповідно до укладеного з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» договору позики №3608911435-202011 від 20.02.2022 [PERSON] надано кредит у розмірі 2000 грн із строком кредитування 14 днів з 20.02.2022 до 06.03.2022, з процентною ставкою 1,95% в день (702% річних). 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №07/03/23 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Коллект Центр». В подальшому, 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Відповідач свої зобов`язання за договорами не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредитів та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 16946 грн, що складається із заборгованості за договором про споживчий кредит №8747514 від 13.02.2022, а саме: заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 2500 грн, заборгованості за комісіями - 1900 грн; заборгованості за договором позики №3608911435-202011 від 20.02.2022, а саме: заборгованості за тілом кредиту - 2000 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 546 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 12.08.2025 направлялись позивачем позовні матеріали шляхом направлення поштової кореспонденції, а також 25.08.2025 представнику відповідача надано доступ до Електронний суду, у зв`язку з чим 27.08.2025 ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками доставлено до електронного кабінету представника відповідача. 02.09.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що умови договору, які передбачають сплату комісій чи інших платежів на користь кредитодавця є несправедливими, а також вказував на дію воєнного стану в Україні. Крім того, просив відмовити у задоволенні витрат на правову допомогу з посиланням на їх необґрунтованість. Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій сторона позивача вказувала, що сторонами кредитного договору під час його укладання були погоджені всі істотні умови договору, зокрема, і автоматичну пролонгацію договору без необхідності вчинення будь-яких дій з боку сторін, при цьому нарахування відсотків відбулось в межах строку кредитування визначеного та погодженого сторонами договору. Щодо витрат на правничу допомогу представник зауважив, що доказів неспівмірності витрат із складністю справи стороною відповідача не надано. За наявності відомостей про отримання відповідачем позовних матеріалів та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного з ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит №8747514 від 13.02.2022 [PERSON] надано кредит у розмірі 10000 грн із строком кредитування 75 днів з 13.02.2022 до 29.04.2022, з процентною ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, та комісією у розмірі 19% від суми кредиту одноразово у розмірі 1900 грн. Згідно п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Умовами договору передбачено пролонгацію строку кредитування, зокрема, п.п.2.3.1 визначено, що продовження строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Так, згідно п.2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Згідно п.3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1-1.6 та п.2.4 цього договору. Того ж дня, позивачем було погоджено надання суми кредиту шляхом здійснення верифікаційного дзвінка. Відповідно до п.4.1 договору, у випадку у разі прострочення зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування чи інших платежів позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не більше 15% суми простроченого платежу. ТОВ «Мілоан» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/2024 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Крім того, відповідно до укладеного з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» договору позики №3608911435-202011 від 20.02.2022 [PERSON] надано кредит у розмірі 2000 грн із строком кредитування 14 днів з 20.02.2022 до 06.03.2022, з процентною ставкою 1,95% в день (702% річних). Згідно п.3.2 договору, кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника зазначений ним у заяві про надання кредиту та у розділі реквізитів сторін. Відповідно до п.3.6 договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком розрахунків або достроково відповідно до порядку визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту встановленого цим договором. За змістом п.п.3.8,4.3.1 договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе зобов`язання, своєчасно повернути суму кредиту, нараховані відсотки та можливу неустойку. Згідно п. 6.3 договору, за несвоєчасне повернення кредиту позичальник зобов`язаний сплатити на користь товариства штраф у розмірі 50% від суми кредиту, який може бути нараховано одноразово на 10-й день прострочення сплати заборгованості. ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №07/03/23 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Коллект Центр». В подальшому, 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25 з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Після укладення вищевказаних договорів відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредитів та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 16946 грн, що складається із заборгованості за договором про споживчий кредит №8747514 від 13.02.2022, а саме: заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 2500 грн, заборгованості за комісіями - 1900 грн; заборгованості за договором позики №3608911435-202011 від 20.02.2022, а саме: заборгованості за тілом кредиту - 2000 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 546 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договорів належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договорами зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаних договорів. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Додатково суд звертає увагу на те, що ні первісні позикодавці ні позивач не є банківськими установами і у своїй діяльності, з метою надання коштів у борг користуються послугами третіх осіб, тому підстав стверджувати, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження виконання умов договорів немає. Слід відмітити, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що на його ім`я, у відповідних банківських установах не відкрито рахунків і, на ці рахунки не надходили кошти, про які зазначає сторона позивача. З клопотанням про витребування доказів, учасники до суду не звертали. Відомостей про те, що відповідач не укладав зазначених вище договорів, матеріали справи не містять, так само як і доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення злочину та використання його персональних даних. Інші наявні в матеріалах справи докази та твердження учасників, висновків суду не спростовують. Окрім цього, між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, підписано заявку на надання юридичної допомоги №72 від 01.07.2025 та витяг з акту №15 від 31.07.2025, на підставі яких вартість надання правової допомоги (надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду), склала 9000 грн. Згідно п.4.7 договору про надання правової допомоги підписанням акту про надання юридичної допомоги сторони підтвердили, що претензій одна до одної не мають. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Як убачається з акту про надання юридичної допомоги, адвокатом були надані послуги щодо усної консультації з вивчення документів та складання позовної заяви, водночас як встановлено судом, фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні позовної заяви, та надання відповіді на відзив, а зазначення в описі інших послуг, а саме усної консультації з вивчення матеріалів справи, що є похідною від складення позовної заяви, є штучним збільшенням витрат на правову допомогу. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved