Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 22 липня 2025 року від представника, адвоката Гуркіна Євгена Валентиновича через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 06 квітня 2018 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 07 квітня 2025 року. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Крім того, особистого доходу позивача не достатньо для забезпечення матеріальних потреб сина. Оскільки відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 06 серпня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 06 серпня 2025 року направлена відповідачу за адресою реєстрації. Поштове відправлення № 0610277328626, повернулося до суду з відміткою «адресат відмовився», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням особи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом подати до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 06 квітня 2018 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстрований шлюб, актовий запис № 244 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Зі змісту свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 07 лютого 2018 року Примеріює села Буджак, АТУ Гаугазія, Республіка Молдова, актовий запис № 1, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (справжність підпису перекладача Захарчук Тетяни Сергіївни засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В.О. 14 серпня 2020 року). Позивач із сином [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (Витяг з реєстру Макарівської територіальної громади № 2024/012076359 від 07 жовтня 2024 року та копія довідки про реєстрацію місця проживання особи видана Кодрянською селищною радою № 175 від 22 березня 2018 року). Як зазначила позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, станом на день звернення до суду із позовом шлюб між сторонами розірвано, дитина проживає разом з позивачем та особистого доходу позивача не достатньо для забезпечення матеріальних потреб сина. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України). За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті 141 Сімейного кодексу України). Ураховуючи, що відповідач не заперечував проти позовних вимог позивача та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved