Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2021 між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 300012054, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит в сумі 20000 грн. на строк 1462 дні на період з 28.11.2021 по 28.11.2025, який відповідач зобов`язалась повертати та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та позивачем укладено Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк Форвард», зокрема і до [PERSON] за кредитним договором №300012054 від 28.11.2021. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору у неї утворилась заборгованість, яка станом на день відступлення прав вимоги становила 21739,58 грн. (11572,07 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1,51 грн. заборгованість за відсотками та 10166 грн. заборгованість за комісією). На даний час вказана заборгованість не погашена, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 08.07.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Також відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~ст.\~638\~ЦК України\~визначено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила\~щодо форми\~договору визначені\~ст.\~639\~ЦК України,\~згідно з\~якою договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2\~ст.\~1056-1\~ЦК України\~визначає,\~що розмір\~процентів,\~тип процентної\~ставки (фіксована\~або змінювана)\~та порядок\~їх сплати\~за кредитним\~договором визначаються\~в договорі\~залежно від\~кредитного ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій,\~які склалися\~на кредитному\~ринку,\~строку користування\~кредитом,\~розміру облікової\~ставки та\~інших факторів\~на дату\~укладення договору. Судом встановлено, що 28.11.2021 [PERSON] звернулась до АТ «БАНК ФОРВАРД» із анкетою-заявою №300012054 про акцепт Публічної пропозиції банку на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням вказаної заяви відповідач просила у банку відкрити на її ім`я поточний рахунок. Також беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «БАНК ФОРВАРД», а також те, що вказана заява-анкета разом з публічною пропозицією складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 20000 грн. строком на 1462 днів, з 28.11.2021 по 28.11.2025. Ставка по кредиту 0,01 % річних, щомісячна комісії 598 грн. Того ж дня, АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] підписали графік платежів, відповідно до якого погодили щомісячну суму для погашення заборгованості та дати платежів, а також паспорт споживчого кредиту, в якому наведено, зокрема, основні умови кредитування, інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та іншу важливу інформацію. До вказаного вище договору, позивачем також долучено опитувальник-анкету відповідача. Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовим рахункам в ПАТ «Банк Форвард» за період з 11.06.2023 по 24.07.2024 та з 28.11.2021 по 10.06.2023. 25.07.2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Згідно додатку 1 до вказаного вище договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №300012054, загальний розмір заборгованості за яким становив 21739,58 грн. Відповідно до п. 1 ч. ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до боржника [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 09.06.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 21739,58 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 11572,07 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1,51 грн., заборгованості за комісією в сумі 10166,00 грн. Вказаний розрахунок здійснено в межах погодженого сторонами строку договору з застосуванням процентної ставки визначеної договором, а тому суд вважає вказаний розрахунок вірним, докази зворотного у суду відсутні. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Отже, суд встановив, що відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору було надано кредит в розмірі 20000,00 грн., строком користування кредитом на 1462 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та щомісячною сплатою комісії в сумі 598 грн. з повернення кредиту згідно Графіку платежів, але відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, процентів та комісії не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. При цьому, позивачем були вчинені дії щодо досудового врегулювання спору та направлено відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23736840 від 09.06.2025. Однак, станом на день звернення позивача з позовом до суду, відповідач будь-який дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості не вчинила. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 21739,58 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. понесеного судового збору. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 7000 грн. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Статтею 30 Закону\~України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 суд зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та\~\~витраченого адвокатом часу. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 0206 від 02.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатське об`єднання «Апологет» в особі адвоката керуючого партнера Усенка Михайла Ігоровича домовились, що виконавець надає послуги правової допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта в судах загальної юрисдикції. Згідно з п. 2.1, 2.3 договору порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються Додатком № 1 до Договору, вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу становить 7000 грн. Зокрема, підписаним сторонами 09.06.2025 Додатком до договору № 0206 «Акт № 747 наданих послуг правничої (правової) допомоги» сторони підтвердили надання Адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг, наданих відповідно до укладеного Договору про надання правової допомоги № 0206 від 02.06.2025 Згідно з детальним описом наданих послуг до Акту № 747, адвокат Усенко М.І. в період з 04.06.2025 по 09.06.2025 надав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наступні послуги у справі про стягнення боргу за кредитним договором [PERSON] : усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год.; погодження правової позиції з клієнтом 30 хв., складання позовної заяви 3 год. 30 хв.. Всього 6 год. 30 хв. Сума нарахованих послуг відповідно до договору складає 7000 грн. При цьому, відповідач правом подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та доведення їх неспівмірності не скористалась. Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн., які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved