Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

позивач просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] заборгованість по тілу позик згідно розписок від 13.04.2024 року, 08.05.2024 року, 09.08.2024 року у сумі - 82 500 грн. 00 коп.; заборгованість по відсоткам згідно розписок від 13.04.2024 року, 08.05.2024 року, 09.08.2024 року у сумі - 107 500 грн. 00 коп.; нараховані штрафи за прострочення виплат позик від 13.04.2024 року, 08.05.2024 року, 09.08.2024 року у сумі - 900 000 грн. 00 коп.; пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання по Договорам позики від 13.04.2024 року, 08.05.2024 року, 09.08.2024 року у сумі - 139 366 грн. 89 коп.; сплачений судовий збір у розмірі 11 968 грн. 67 коп. за подання до суду позовної заяви, обґрунтовуючи позов наступним. 13.04.2024 року в силу досягнутої домовленості між ними, ним було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 25000 грн. 00 коп. в борг під відсоток у розмірі 300% (триста відсотків) річних щомісячно, що підтверджується Договором позики між громадянином [PERSON] і громадянином [PERSON] від 13.04.2024 року і розпискою між громадянином [PERSON] і громадянином [PERSON] від 13.04.2024 року. За умовами Договору позики та розписки від 13.04.2024 року, позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти у сумі 25000 грн. 00 коп., які позичальник зобов`язався повернути не пізніше тринадцятого жовтня дві тисячі двадцять четвертого року, а також сплачувати відсоток за кожен рік користування грошима у розмірі 300% (триста відсотків), а саме 6250 грн. 00 коп. від позиченої суми грошових коштів кожен місяць, 13 числа (тринадцятого числа). Окрім цього, сторони домовились, що у випадку прострочення виконання зобов`язання, а саме невчасної виплати відсотків або невчасного повернення тіла позики, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 300 000 грн. 00 коп. шляхом безготівкового перерахування на банківську картку позикодавця: № [NUMBER] ). Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків по ній повинне було проходити в готівковій формі у місті Києві або безготівковій на банківську картку позикодавця: № [NUMBER] у доларах США або у гривнях по курсу на момент повернення грошових коштів кожного місяця. Сторони домовились, що окрема розписка позичальником про передання йому визначеної суми грошових коштів за даним договором - є фактором передачі коштів. Також, між сторонами було укладено Договір позики від 08.05.2024 року разом із розпискою від 08.05.2024 року, згідно з якими позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти у сумі 25000 грн. 00 коп., які позичальник зобов`язався повернути не пізніше восьмого листопада дві тисячі двадцять четвертого року, а також сплачувати відсоток за кожен рік користування грошима у розмірі 300% (триста відсотків), а саме 6250 грн. 00 коп. від позиченої суми грошових коштів кожен місяць, 08 числа (восьмого числа). Окрім цього, сторони домовились, що у випадку прострочення виконання зобов`язання, а саме невчасної виплати відсотків або невчасного повернення тіла позики, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 300\~000 грн. 00 коп. шляхом безготівкового перерахування на банківську картку позикодавця: № [NUMBER] . Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків по ній повинне було проходити в готівковій формі у місті Києві або безготівковій на банківську картку позикодавця: № [NUMBER] у доларах США або у гривнях по курсу на момент повернення грошових коштів кожного місяця. Сторони домовились, що окрема розписка позичальником про передання йому визначеної суми грошових коштів за даним договором - є фактором передачі коштів. Окрім цього, між сторонами було укладено договір позики від 09.08.2024 року разом із розпискою від 09.08.2024 року, згідно з якими позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти у сумі 32500 грн. 00 коп., які позичальник зобов`язався повернути не пізніше дев`ятого грудня дві тисячі двадцять четвертого року, а також сплачувати відсоток за кожен рік користування грошима у розмірі 300% (триста відсотків), а саме 8125 грн. 00 коп. (вісім тисяч сто двадцять п`ять гривень нуль копійок) від позиченої суми грошових коштів кожен місяць, 09 числа (дев`ятого числа). Окрім цього, сторони домовились, що у випадку прострочення виконання зобов`язання, а саме невчасної виплати відсотків або невчасного повернення тіла позики, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) шляхом безготівкового перерахування на банківську картку Позикодавця: № [NUMBER] ). Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків по ній повинне було проходити в готівковій формі у місті Києві або безготівковій на банківську картку позикодавця: № [NUMBER] у доларах США або у гривнях по курсу на момент повернення грошових коштів кожного місяця. Сторони домовились, що окрема розписка позичальником про передання йому визначеної суми грошових коштів за даним Договором - є фактором передачі коштів. Згідно з умовами розписки між громадянином [PERSON] і громадянином [PERSON] від 13.04.2024 року, відповідач зобов`язався виплатити не пізніше 13.10.2024 року (тринадцятого жовтня дві тисячі двадцять четвертого року) у розмірі 25000 грн. 00 коп. (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок), а також виплачувати відсотки у розмірі 300% (триста відсотків) річних, а саме 6250 грн. 00 коп. (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень нуль копійок) щомісяця, 13 числа (тринадцятого числа). Окрім цього, згідно умов розписки, було зазначено, що у разі прострочення умов - виконання зобов`язань, а саме невчасної щомісяця виплати відсотків або невчасного повернення тіла позики, відповідач має сплатити штрафу розмірі 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) шляхом безготівкового перерахування на мій банківський рахунок. Згідно з умовами розписки між громадянином [PERSON] і громадянином [PERSON] від 08.05.2024 року, відповідач зобов`язався заплатити не пізніше 08.11.2024 року (восьмого листопада дві тисячі двадцять четвертого року) у розмірі 25000 грн. 00 коп. (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок), а також виплачувати відсотки в розмірі 300% (триста відсотків) річних, а саме 6250 грн. 00 коп. (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень нуль копійок) щомісяця, 08 числа (восьмого числа). Окрім цього, згідно умов розписки, було зазначено, що у разі прострочення умов виконання зобов`язань, а саме невчасної щомісяця виплати відсотків або невчасного повернення тіла позики, відповідач має сплатити штрафу розмірі 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) шляхом безготівкового перерахування на його банківський рахунок. Згідно з умовами розписки між громадянином [PERSON] і громадянином [PERSON] від 09.08.2024 року, відповідач зобов`язався виплатити не пізніше 09.12.2024 року (дев`ятого грудня дві тисячі двадцять четвертого року) у розмірі 32500 грн. 00 коп. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок), а також виплачувати відсотки у розмірі 300% (триста відсотків) річних, а саме 8125 грн. 00 коп. (вісім тисяч сто двадцять п`ять гривень нуль копійок) щомісяця, 09 числа (дев`ятого числа). Окрім цього, згідно умов розписки, було зазначено, що у разі прострочення умов виконання зобов`язань, а саме невчасної щомісяця виплати відсотків або невчасного повернення тіла позики, Відповідач має сплатити штрафу розмірі 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) шляхом безготівкового перерахування на мій банківський рахунок. Разом з тим, з часу надання розписок, відповідачем не були зроблені відповідні проплати. Тобто, на даний момент утворилась заборгованість на загальну суму 1 057 500 грн. 00 коп. (один мільйон п`ятдесят сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок), з яких: 25000 грн. 00 коп. (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок) - тіло позики від 13.04.2024 року; 37 500 грн. 00 коп. (тридцять сім тисяч п`ятсот гривень нулі копійок) - сума відсотків позики від 13.04.2024 року станом на 13.10.2024 року; 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) - штраф за прострочення платежу за розпискою від 13.04.2024 року; 25000 грн. 00 коп. (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок) - тіло позики від 08.05.2024 року; 37 500 грн. 00 коп. (тридцять сім тисяч п`ятсот гривень нулі копійок) - сума відсотків позики від 08.05.2024 року станом на 08.11.2024 року; 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) - штраф за прострочення платежу за розпискою від 08.05.2024 року; 32 500 грн. 00 коп. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) - тіло позики від 09.08.2024 року; 32 500 грн. 00 коп. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень нулі копійок) - сума відсотків позики від 09.08.2024 року станом на 09.12.2024 року; 300 000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) - штраф за прострочення платежу за розпискою від 09.08.2024 року. Верховний Суд у постанові від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21 зазначив, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою або відповідним месенджером є електронним доказом. Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 18.02.2021 у справі .№442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка. У результаті своїх протиправних дій відповідач заволодів грошовими коштами позивача та заподіяв останньому значну матеріальну шкоду через завдання збитків. Відповідач привласнив отримані грошові кошти та розпоряджався ними на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України договір є правочином. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 509 ЦК України). Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2). Новація це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу, істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі. Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору; новий правочин оформляється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з попереднього договору, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), дійсність первинного зобов`язання. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17, провадження № 14-495цс19. Між сторонами у справі: позивачем та відповідачем укладені договори позики від 13.04.2024 року, від 08.05.2024, 09.08.2024 року і розписки від 13.04.2024 року, від 08.05.2024, 09.08.2024 року, за якими відповідач визнає наявність у нього відповідних зобов`язань перед позивачем. А саме, повернення позивачу грошових коштів в сумі 25000 грн. 00 коп., (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок) не пізніше 13.10.2024 року та сплату позивачу відсотків у розмірі 300% (триста відсотків) від позиченої суми грошових коштів кожен місяць, 13 числа (тринадцятого числа). Повернення позивачу тіла позики у розмірі 25000 грн. 00 коп., (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок) не пізніше 08.11.2024 року та сплату позивачу відсотків у розмірі 300% (триста відсотків) від позиченої суми грошових коштів кожен місяць, 08 числа (восьмого числа). Повернення позивачу тіла позики у розмірі 32 500 грн. 00 коп. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) не пізніше 09.12.2024 року та сплату позивачу відсотків у розмірі 300% (триста відсотків) від позиченої суми грошових коштів кожен місяць, 09 числа (дев`ятого числа). Прострочення повернень тіл позик та відсутність виплат щомісячних відсотків містять вказівку на те, що відповідач вирішив не виконувати свої зобов`язання згідно умов договору, що стало приводом нарахування відповідних штрафів сумою на 900 000 грн. 00 коп. (дев`ятсот тисяч гривень нуль копійок). Таким чином, рішення відповідача ігнорувати зобов`язання перед позивачем є визнанням своєї заборгованості у сумі 1 057 500 грн. 00 коп. (один мільйон п`ятдесят сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок), є визнанням обсягу цього боргу і наявних у відповідача зобов`язань щодо його повернення. Розписки від 13.04.2024 року, від 08.05.2024, від 09.08.2024 року містять у собі підтвердження факту отримання відповідачем від позивача зазначених грошових коштів, а також містить зобов`язання відповідача про вчасне повернення тіла позики та виплату відсотків за користування даними коштами позивачу у вказаний ним строк. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється в письмовій формі. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За порушення строків виконання грошового зобов`язання, кредитор має право застосовувати фінансові санкції, зокрема нараховувати пеню у розмірі, встановленому у договорі. Так, по Договору позики від 13.04.2024 року пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання становить 48 448 грн. 24 коп. (період розрахунку: з 13.10.2024 року по 05.06.2025 року; 25 000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 300% (відсоток зазначений у договорі)/100% х 236 (кількість днів)/366 (днів у році) = 48 448,24 грн. Так, по Договору позики від 08.05.2024 року пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання становить 43 120 грн. 37 коп. (період розрахунку: з 08.11.2024 року по 05.06.2025 року; 25 000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 300% (відсоток зазначений у договорі)/100% х 210 (кількість днів)/366 (днів у році) = 43 120,37 грн. Так, по Договору позики від 09.08.2024 року пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання становить 47 798 грн. 28 коп. (період розрахунку: з 09.12.2024 року по 05.06.2025 року; 32 500 грн. 00 коп. (сума боргу) х 300% (відсоток зазначений у договорі)/100% х 179 (кількість днів)/366 (днів у році) = 47 798,28 грн. З огляду на все вищевикладене, у тому числі з урахуванням того факту, що відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення у визначені ним строки, коштів, вимоги позивача в частині стягнення із відповідача грошових коштів у сумі 1 196 866 грн. 89 коп. (один мільйон сто дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят шість гривень вісімдесят дев`ять копійок), є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, подававши до суду неодноразово заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Котвицький Є.О. просить суд в частині заявленої вимоги про стягнення тіла позик - прийняти рішення на розсуд суду згідно з нормами чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України. В частині заявлених вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами, пені та штрафу - відмовити повністю. В частині заявленої позовної вимоги про стягнення суми судового збору - вирішити дане питання пропорційно до розміру задоволених основних позовних вимог, обґрунтовуючи наступним. В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа № 368/834/25 за позовом до нього, громадянина України [PERSON] , про стягнення боргу за договорами позики, відсотків за користування грошовими коштами, пені та штрафу. На його глибоке переконання, заявлені позовні вимоги позивача можуть бути задоволені лише частково, в більшості заявлених позовних вимогах необхідно відмовляти, що обгрунтовує наступним. Відповідно до ч. 1 ст.76 Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст.76 Кодексу, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 Кодексу встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 вищезазначеної статті проголошується, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.78 Кодексу, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно з ч. 2 ст. 78 Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 79 Кодексу встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 статті 80 Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст.81 Кодексу, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як передбачено статтею 4 Кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі статей 12, 13, 81 ЦПК розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо нарахування відсотків за користування грошовими коштами. Для прийняття законного, обгрунтованого та справедливого рішення суду не зайвим буде звернути увагу на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 12.02.2025 по справі № 679/1103/23. Розглянувши дану справу, ВС, серед іншого, зазначив, що згідно із ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Верховний Суд висловив правову позицію, що вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3% в день), які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного \~ \~ \~ \~ принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Зазначаючи в наших договорах відповідний розмір відсотків за користування грошовими коштами та намагаючись стягнути відсотки за користування грошовими коштами, розмір яких суттєво перевищує розмір тіла кредиту, не приходиться говорити ні про яку справедливість, добросовісність, пропорційність та розумність. Щодо стягнення пені та штрафу. По-перше, звертаю увагу шановного суду, що в жодному з договорів не йдеться про можливість стягнення пені, її розмір тощо у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов`язань. По-друге, позивач не надав суду жодних розрахунків заборгованості, а отже неможливо зрозуміти за який саме період ним нараховувалася неустойка у вигляді пені та штрафу. \~ \~ \~ \~По-третє, додатково нагадую, що відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавия (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також звертає увагу, що заявлена до стягнення сума штрафу та пені в 12,5 разів перевищує тіло позики, а отже сказати, що дана санкція, встановлена позивачем спотворює її дійсне правове призначення це не сказати нічого. Підсумовуючи вищевикладене, беручи до уваги неможливість стягнення в період дії воєнного стану неустойки за договорами кредиту (позики), відсутності в договорах погодженого положення про можливість стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання договорів позики з боку позичальника, несправедливого завищеного розміру нарахованих процентів за користування грошовими коштами та максимально несправедливого та недобросовісного розміру штрафу. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої\~статті 16 ЦК України). 13.04.2024 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у позику грошові кошти в сумі 25\~000,00 грн., які мав повернути не пізніше 13.10.2024 р. Розпискою від 13.04.2024 р. відповідачем [PERSON] підтверджено отримання коштів у сумі 25000,00 грн. строком на шість місяців. 08.05.2024 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у позику грошові кошти в сумі 25\~000,00 грн., які мав повернути не пізніше 08.11.2024 р. Розпискою від 08.05.2024 р. відповідачем [PERSON] підтверджено отримання коштів у сумі 25000,00 грн. строком на шість місяців. 09.08.2024 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у позику грошові кошти в сумі 32 500,00 грн., які мав повернути не пізніше 09.12.2024 р. Розпискою від 09.08.2024 р. відповідачем [PERSON] підтверджено отримання коштів у сумі 32 500,00 грн. строком на шість місяців. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей і може не співпадати із датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі грошей у борг. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів та підтверджує як факт укладення договору, так і факт отримання боржником грошових коштів. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою (справи №№ 127/3120/16-ц, 752/19567/14-ц). Таким чином, сам факт підписання [PERSON] договорів позик грошових коштів від 13.04.2024 року, від 08.05.2024 р. та від 09.08.2024 року за умови відсутності належних та допустимих доказів на спростування цього факту, свідчить про укладення сторонами договору позики, на зазначених у ньому умовах, а також засвідчує отримання боржником від кредитора обумовлених цим договором грошових коштів у розмірі 82 500 грн. 00 коп. Згідно\~ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти тощо. Стаття 509\~ЦК України\~визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу. Відповідно\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 525\~ЦК України\~визначає, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Outcome: partial