Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Позивачка просить суд розірвати договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-93. Питання про судові витрати вирішити відповідно до вимог діючого законодавства України. Представник позивачки адвокат Васильченко А.А. надав заяву про слухання справи за його відсутності, просив суд розірвати договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-93, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується \~оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати судового засідання, відзив на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивачки вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 серпня 2009 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1-93 Договір довічного утримання, укладений між [PERSON] як відчужувачем та [PERSON] як набувачем. За умовами зазначеного вище Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] прийняв у власність зазначену квартиру та зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням довічно. Додатково, державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О., в зв`язку з посвідченням Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року, накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири (квартира [ADDRESS] ) до припинення дії Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року. Заборона зареєстрована в реєстрі за №-96. Договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, згідно його умов, виданий нотаріусом [PERSON] . Відповідно до п.3 Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року [PERSON] має наступні обов`язки: повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати продуктами харчування, доглядом, виконувати прибирання помешкання - один раз на тиждень, проводити за необхідності ремонтні роботи в квартирі, забезпечувати у разі необхідності медикаментами, залишив в довічному безкоштовному користуванні [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно п.9 Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року, розмір місячного забезпечення [PERSON] визначили в 400 грн., які щомісячно повинні були виплачуватися [PERSON] . Однак, як зазначає [PERSON] у своєму позові, [PERSON] розпочинаючи із дати підписання Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року навіть і не починав виконувати прийняті на себе зобов`язання за Договором і, відповідно, не виконував умов зазначеного Договору. Зокрема, [PERSON] не надавалися [PERSON] всі види матеріального забезпечення та догляду, медичного обслуговування. [PERSON] не забезпечував [PERSON] медикаментами, харчуванням, доглядом, іншою необхідною допомогою. [PERSON] придбавала все необхідне особисто за власний рахунок. Крім того, як зазначає [PERSON] у своєму позові, [PERSON] взагалі жодного разу не виплатив грошові кошти у розмірі 400 грн. щомісячно та не сплачував комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , яку [PERSON] передала у власність [PERSON] за умовами Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року. Подальше виконання [PERSON] умов Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року є неможливим через те, що [PERSON] є громадянином російської федерації та проживає за межами України. Відповідно до п. 12 Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року зазначений Договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку. [PERSON] у своєму позові зазначає, що в останній час вона тяжко хворіє і самостійно за власний рахунок (пенсію) закуповує ліки та продукти, а саме головне, що вона потребує догляду, медичного обслуговування, забезпечення її медикаментами, харчуванням та іншою необхідною допомогою, тому прийняла рішення щодо розірвання Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року з причин невиконання його умов [PERSON] , з метою укладання іншого договору довічного утримання з іншою особою, що спонукало її звернутися до суду з приводу розірвання договору довічного утримання у судовому порядку з причин невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін. [PERSON] наполягає на розірванні Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року у зв`язку з істотним порушенням [PERSON] умов укладеного договору, який фактично самоусунувся від виконання зобов`язань згідно Договору та взагалі не цікавиться її життям. Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. За приписами частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, в даному випадку для розірвання вказаного договору є всі підстави, зокрема факт неналежного виконання набувачем умов договору. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13.05.2021 у справі №752/818/17 зроблено висновок, що саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення. За приписами частини першої статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувана. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно із ст.\~76,\~77,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент укладення Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року і наразі є громадянином російської федерації та проживає за межами території України. Даний факт позбавляє [PERSON] виконувати умови Договору довічного утримання. [PERSON] є людиною похилого віку і потребує постійного догляду, який відповідно до умов Договору довічного утримання [PERSON] не може забезпечити. Судом встановлено факт невиконання умов Договору довічного утримання зі сторони [PERSON] , що виявилось у вигляді не забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням [PERSON] , що є підставою для його розірвання за вимогою [PERSON] як відчужувача. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак Договір довічного утримання підлягає розірванню у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved