Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, свої вимоги обгрунтовуючи тим, що [PERSON] , є споживачем послуг позивача за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкритий особовий рахунок [NUMBER] , згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги за спожиту теплову енергію. Між позивачем та відповідачем, який є споживачем послуг з централізованого опалення, існують цивільні правовідносини на підставі договору приєднання, який передбачений приписами чинних нормативно-правових актів. Відповідач належним чином не здійснює оплату за фактично спожиту теплову енергію. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за спожиту теплову енергію, що утворилась станом на 24 лютого 2022 року у розмірі 48139,73 грн, та судовий збір у сумі 2\~422,40 гривень. Ухвалою суду від 20.05.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.10.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,\~281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що АТ «Херсонська ТЕЦ» є юридичною особою, яка відповідно до Статуту здійснює виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами На виконання своєї мети позивач здійснює постачання теплової енергії до будинків, приміщень, будівель, споруд тощо. [PERSON] є споживачем послуг позивача за адресою: [ADDRESS] , зареєстровани й за вказаною адресою з 18.07.2008 року та на його ім`я відкритий особовий рахунок [NUMBER] , згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги за спожиту теплову енергію. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об"єктів нерухомості майна щодо об"єкта нерухомого майна, сформованої 05.11.2024 року, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем, який є споживачем послуг з централізованого опалення, існують цивільні правовідносини на підставі договору приєднання, який передбачений приписами чинних нормативно-правових актів. Згідно абз. 2 ч. 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово?комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, а також в постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц, від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17. Отже, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Аналогічний правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 14.07.2023 у справі №910/21848/21 та від 05.10.2021 у справі №908/3159/19. Згідно ч. 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 24 Закону України «Про теплопостачання», основними обов`язками споживача теплової енергії є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідачем належним чином не здійснює оплату за спожиту теплову енергію. Згідно інформаційної довідки по розрахунках за послуги централізованого опалення та абонентського обслуговування, наданої позивачем, по особовому рахунку № [NUMBER] , станом на 24.02.2022 року у відповідача існує заборгованість за надані послуги в розмірі 48139,73 грн. Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Належне виконання зобов`язання означає виконання його належними суб`єктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом. Якщо при виконанні зобов`язання порушується хоча б одна із зазначених вимог, таке виконання вважається неналежним. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з постачання теплової енергії, але належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. З урахуванням викладеного заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, у відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved