Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) в особі свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» (далі Первісний кредитор, ТОВ «Аванс кредит») та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 (далі - Кредитний договір-1). Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024 року за Договором про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 21 697 грн. 20 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 8 197 грн. 20 коп. заборгованість за процентами, 4\~500 грн. 00 коп. заборгованість за штрафними санкціями. Далі, 24.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Далі позивач зазначає, 24.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 (далі - Кредитний договір-2). Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024 року за Договором про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 9 286 грн. 55 коп., з яких: 3 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 3 187 грн. 80 коп. заборгованість за процентами, 2\~598 грн. 75 коп. заборгованість за штрафними санкціями. 24.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Далі позивач зазначає, що 24.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 (далі - Кредитний договір-3). Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024 року за Договором про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 13 728 грн. 82 коп., з яких: 4 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 4 462 грн. 92 коп. заборгованість за процентами, 4 365 грн. 90 коп. заборгованість за штрафними санкціями. Далі, 24.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість: 1) за Договором про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року на загальну суму 21\~697 грн. 20 коп.; 2) за Договором про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року на загальну суму 9 286 грн. 55 коп.; 3) за Договором про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року на загальну суму 13\~728 грн. 82 коп., а також, судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Відповідачем [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на ті обставини, що кредитні договори № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року, № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року, кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року, які приєднанні до матеріалів справи не містять підписів сторін договору, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також, сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже, вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також вказує, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, а надані до позовної заяви розрахунки заборгованості за спірними кредитними договорами не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також, процентну ставку обрахунку заборгованості. З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погодженні з відповідачем і не підтвердженні первинними обліковими бухгалтерськими документами, отже позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. По-третє, у договору факторингу жодним чином не зазначається про відступлення права вимоги за Договорами № 23872-09/2024, № 24130-09/2024 та № 23990-09/2024, як і не згадуються ПІБ особи відповідача. А наданий витяг із реєстру боржників до договору факторингу створено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, а отже, на думку відповідача, такий витяг не може бути належним та допустимим доказом відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Представником Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~було подано відповідь на відзив, \~у якому зазначив, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Щодо того, що товариством не надано суду первинних бухгалтерських документів, позивач зазначає, що відповідач, як власника карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування /отримання кредитних коштів. Але, відповідачем не надано до суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог кредитора. Щодо того, що у договору факторингу жодним чином не зазначається про відступлення права вимоги за Договорами № 23872-09/2024, № 24130-09/2024 та № 23990-09/2024, як і не згадуються ПІБ особи відповідача, то позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитними договорами, які були передані первісним кредитором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в рамках укладеного Договору факторингу. Відповідачем [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав заперечення на відповідь на відзив, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» до\~ [PERSON] про\~стягнення \~заборгованості за\~кредитним договором. У такій заяві по суті справи відповідач заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відповіді на відзив, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у надісланому на адресу суду відзиві та запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі з огляду на його необґрунтованість, та не підлягає задоволенню. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. строком на 120 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0, 99 % на добу. Матеріалами справі підтверджено, що 24.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024 року за Договором про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 21 697 грн. 20 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 8 197 грн. 20 коп. заборгованість за процентами, 4\~500 грн. 00 коп. заборгованість за штрафними санкціями. Судом також встановлено, що 24.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 3 500 грн. 00 коп. строком на 120 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,99 % на добу. Матеріалами справі підтверджено, що 24.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024 року за Договором про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 9 286 грн. 55 коп., з яких: 3 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 3 187 грн. 80 коп. заборгованість за процентами, 2\~598 грн. 75 коп. заборгованість за штрафними санкціями. Також судовим розглядом встановлено, що 24.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 4 900 грн. 00 коп. строком на 120 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,99 % на добу. Матеріалами справі підтверджено, що 24.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024від 24.09.2024 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024 року за Договором про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 13 728 грн. 82 коп., з яких: 4 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 4 462 грн. 92 коп. заборгованість за процентами, 4 365 грн. 90 коп. заборгованість за штрафними санкціями. Отже, позивач наголошує на тому, що відповідач, як позичальник, у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконує, а у свою чергу такий відповідач не визнає та заперечує наявність означених договірних зобов`язань, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~ «Про\~електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачаться, що [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» Договір про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року щодо отримання на умовах строковості 9 000 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом W 192. Кредит надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Так само, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» Договір про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року щодо отримання на умовах строковості 9 000 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом W 192. Кредит так само надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. А також, судом встановлено, що [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» Договір про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року щодо отримання на умовах строковості 9 000 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом W 192. Кредит так само надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Крім того матеріали справи містять підписані електронно-цифровим підписом паспорти споживчих кредитів в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки та штрафні санкції. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання та підписання [PERSON] за допомогою електронного підпису кредитних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит», у зв`язку із чим доводи відповідача про неукладеність означених договір судом відхиляються. Так само, суд вважає, позивачем доведено факт отримання відповідачем коштів у борг за наявним в матеріалах справи правочинами. Одночасно з цим у справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі, вказаних у вищенаведених Реєстрах кредиторів, та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей12,81\~ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладених договорів виникало зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитних договорах, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту по вказаних кредитних договорах ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом із цим, за змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц), в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року (справа №300/438/18). За умовами Договору про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року передбачено надання кредиту в розмірі 9 00 грн. 00 коп. строком на 120 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому, з відповідача на користь позивача має підлягати стягнення заборгованість по процентам у розмірі 8 197 грн. 20 коп., які були нараховані кредитодавцем в межах установленого в договорі строку кредитування. За умовами Договору про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року передбачено надання кредиту в розмірі 3 500 грн. 00 коп. строком на 120 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 3 187 грн. 80 коп. За умовами Договору про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року передбачено надання кредиту в розмірі 4 900 грн. 00 коп. строком на 120 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 4 462 грн. 92 коп. Позовних вимог про стягнення 3% річних з огляду на положення ст. 625 ЦК України позивачем в межах розгляду даної цивільної справи не заявлялось. У зв`язку із вищевикладеним, суд в частині вимог про стягнення процентів задовольняє позов частково, стягуючи такі проценти в межах строку кредитування, визначеного договорами. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із п. 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вищевказані договори позики були укладені у 2024 року, тобто в період дії воєнного стану, таким чином нараховані позивачем пеня та штрафи за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідно до п. 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українистягненню з відповідачки не підлягають. Щодо наявного права вимоги у позивача на підставі Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, суд зазначає про наступне. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077,1078\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082\~ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За договором факторингу позивач отримав право вимоги за вказаними кредитними договорами. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» відступило право вимоги позивачу до боржника [PERSON] ,\~ номер Договору про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року, загальна сума заборгованості 21\~697 грн. 20 коп. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» відступило право вимоги позивачу до боржника [PERSON] ,\~ номер Договору про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року, загальна сума заборгованості 9 286 грн. 55 коп. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» відступило право вимоги позивачу до боржника [PERSON] ,\~ номер Договору про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року, загальна сума заборгованості 13 728 грн. 82 коп. Отже, позивач належними та допустимими доказами одночасно довів як наявність у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості за договорами укладеними з Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит», так і наявність права вимоги за якими згідно Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, вищевказаний позов слід задовольнити частково та із відповідача на користь позивача слід стягнути: 1) за Договором про надання фінансового кредиту № 23872-09/2024 від 24.09.2024 року заборгованість на загальну суму заборгованість на загальну суму 17 197 грн. 20 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 8 197 грн. 20 коп. заборгованість за процентами, в частині позовних вимог щодо стягнення 4\~500 грн. 00 коп. заборгованості за штрафними санкціями, відмовити; 2) за Договором про надання фінансового кредиту № 24130-09/2024 від 24.09.2024 року заборгованість на загальну суму заборгованість на загальну суму 6 687 грн. 80 коп., з яких: 3 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 3 187 грн. 80 коп. заборгованість за процентами, в частині позовних вимог щодо стягнення 2\~598 грн. 75 коп. заборгованості за штрафними санкціями, відмовити; 3) Договором про надання фінансового кредиту № 23990-09/2024 від 24.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 9 362 грн. 92 коп., з яких: 4 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 4 462 грн. 92 коп. заборгованість за процентами. заборгованість за процентами, в частині позовних вимог щодо стягнення 4 365 грн. 90 коп. заборгованості за штрафними санкціями, відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, \~саме: судового збору у розмірі 2 251 грн. 60 коп. (33\~247 грн. 92 коп. х 3028 грн. 00 коп. /44 712 грн. 57 коп. = 2 251 грн. 60 коп.). На підставі викладеного і

Outcome: partial