Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , 3-я особа: Орган опіки та піклування в особі Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.10.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між сторонами по справ, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №541. Від даного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18.01.2018 Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 37. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.12.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу та до теперішнього часу дитина проживає з позивачем. Відповідач добровільно не допомагає утримувати дитину. У зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з заявою про видачу наказу про стягнення аліментів. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя 19.11.2019 в справі №265/6456/19 було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитиною. Цей судовий наказ знаходиться на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у тісті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - виконавче провадження №60853022. Декілька років відповідач продовжує ухилятися від обов`язку утримувати сина. Станом на лютий 2024 заборгованість відповідача за аліментами на утримання дитини складає 200800,47 грн. В 2022 у зв`язку з окупацією міста Маріуполя позивач з сином були змушені виїхати з Маріуполя та тимчасово мешкаємо в [ADDRESS] . Фактичне місце проживання Відповідача в теперішній час не відоме. Єдиною людиною, яка допомагає виховувати та утримувати сина, є мати позивача - [PERSON] . Протягом всіх років після розлучення відповідач зовсім не дбає про сина, не цікавиться його життям та інтересами, навчанням та станом здоров`я. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним та не приймає участь у його вихованні. Батьківство відповідача має формальний характер, оскільки дитина фактично позбавлена піклування свого біологічного батька та зовсім\~не спілкується\~з ним. Все вищезазначене, на мій погляд, свідчить про те, що відповідач протягом довготривалого часу (більше 3 років) свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини. Всі зазначені обставини і змусили позивача звернутись з даним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою\~статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.2 ч.1\~ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в\~ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17\~постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1\~ст. 169 Сімейного кодексу України\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] , виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.08.2018) в графі мати зазначена « [PERSON] » та графі батька « [PERSON] ». Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21.12.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав\~[PERSON] , [INFO] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір при поданні позову до суду в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved