Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? ? У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №884958123 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. 24 листопада 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 11\~500 грн на банківську карту відповідача, що свідчить про прийняття пропозиції кредитодавця. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого, з урахуванням додаткових угод, продовжено до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №121 від 16 лютого 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 25\~379,39 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, дії якого, з урахуванням додаткових угод, продовжено до 30 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31 серпня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34\~176,44 грн. \~ \~ \~ \~29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №884958123 від 24 листопада 2020 року, становить 34\~176,44 грн, яка складається з наступного: 11\~499,50 грн - заборгованість по кредиту; 22\~676,94 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вказує, що за умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором, проте, незважаючи на це, [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, визначені кредитним договором. З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Ейс» просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за кредитним договором №884958123 від 24 листопада 2020 року в розмірі 34\~176,44 грн, яка складається з наступного: 11\~499,50 грн - заборгованість по кредиту; 22\~676,94 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Процесуальні дії суду. Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 липня 2025 року цивільну справу №727/7895/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення\~заборгованості передано за підсудністю до Хотинського районного суду Чернівецької області. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано, за клопотанням представника позивача з АТ "Універсал Банк" інформацію щодо банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та?інформацію про рух коштів (виписку) по банківській карті № [NUMBER] за період з 24.11.2020 року по 29.11.2020 року включно (а.с.155-156). Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалу суду від 18.08.2025р. та копію позовної заяви відповідач не отримала, на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.163). Пунктом 2 ч.7\~ст. 128 ЦПК України\~передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8\~ст. 128 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому остання вважається такою, що належно повідомлена про розгляд справи судом. 27.08.2025 та 10.10.2025 року на адресу суду надійшли з АТ «Універсал Банк» витребувані судом документи (а.с.160-161,165-166). Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредиту 24 листопада 2020 року №884958123 у електронній формі з використанням електронного підпису (а.с.49-50). Відповідно до пункту 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретоної споживчої цілі на суму 11 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, п. 1.4 або п. 1.5 договору. Згідно з пунктом 1.2 цього договору кредит надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником. На підставі пункт 1.3 договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,85 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п.1.4 договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується оплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом, вказаного в п. 1.2 договору, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4 цього договору (п.1.5 договору) Пунктом 1.6 договору зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит не пізніше строку, вказаного в п.1.2 договору. Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця\~www.moneyveo.ua. Згідно із пунктом 4.3 договору сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 договору, є процентами в розуміння ст. 625 ЦК України. 17.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №884958123 від 24.11.2020 року, згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який був наданий кредит на 30 днів. Крім того, даною додатковою угодою передбачено, що на дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 14.12.2020 року, позичальник сплачує за користування кредитом 1,70 відсотка в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 14.12.2020 року (п.2,3,4 додаткової угоди). Згідно довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькій області 11.10.2010 року отримала кредит у сумі 11500 грн. строком на 20 днів з процентною ставкою 1,700% в день (а.с.15). Відповідно до платіжного доручення №ad7c1940-cdb8-4a19-b0ac-872e8b712100 від 24 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», перераховано [PERSON] за договором від 20 листопада 2020 року №884958123 на банківську картку № [NUMBER] хх-хххх-0254 грошові кошти в с умі 11500 грн (а.с.10). Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавцем було перераховано кошти в сумі 11\~500 грн на картку одержувача № [NUMBER] хх-хххх-0254 (а.с.126). За повідомленням Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , в період з 24 листопада 2020 року по 29 листопада 2020 року були зарахування на суму 11\~500,00 грн (а.с.160 зворот). Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» вчинено договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (а.с.90-96). На підставі пункту 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. За змістом пункту 2.2 договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не змінює попередній. Згідно приписів пункту 3.1 договору фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умовисторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. У відповідності до пункту 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. За умовами пункту 8.4 договору даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Згідно укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 21 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року (а.с.101-108, 112-114). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 16 лютого 2021 року №121 до договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» факторингу від 28.11.2018 року № 28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на суму 12390,66 грн. (а.с.87-88). Після чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу від 05.08.2020 року №05/0820-01. Згідно із витягом з реєстру прав вимоги від 31 серпня 2023 року № 11 до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» факторингу від 05 серпня 2020 року №05/0820-01 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] на суму 34176 грн 44 коп. Також між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» вчинено договір факторингу від 29 травня 2025 року №29/05/25-Е (а.с.72-75). За цим\~договором фактор\~зобов`язався\~передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору факторингу). Відповідно до п.1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників від 29 травня 2025 року за договором факторингу №29/05/25-Е, від 29 травня 2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] (зазначена під номером 1638) за кредитним договором №884958123 від 20.11.2020 на загальну суму 34\~176,44 грн. (а.с.66,69-71). З виписки з особового рахунку ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором №884958123 від 20.11.2020 року вбачається, що станом на 05.06.2025 року заборгованість [PERSON] становить 34\~176,44 грн., з яких: 11\~499,50 грн. заборговансіть за тілом кредиту, 22\~676,94 грн. заборгованість за відсотками (а.с.59). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач має зобов`язання за кредитним договором №884958123 укладеним 24.11.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, узгоджуються з вимогами ст. ст.\~6\~,\~627 ЦК України\~та ст. ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано. В ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У\~статті 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). \~Внаслідок факторингового ланцюга, а також внаслідок неодноразового продовження строку дії факторингових договорів минулими кредиторами, позивач (новий кредитор) набув право вимоги на кредитний договір №884958123 саме 29.05.2025, згідно чинного законодавства. Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» є рамковою угодою, адже такий договір підтверджує згоду сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 по 31.12.2024. Тобто, укладенням Додаткових угод, сторони продовжували свою співпрацю, а передача прав вимоги до відповідача відбулась тільки з моменту підписання реєстру прав вимоги. В даному\~випадку,\~правове значення\~має тільки\~факт переходу\~прав вимоги\~до позивача,\~оскільки такий перехід права вимоги в судовому порядку не оспорений, то в силу\~ст. 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності правочину, яка ніким не спростована. Велика Палата Верховного Суду\~у Постанові\~від 11.09.2018\~у справі\~№909/968/16\~виснувала,\~що договір\~факторингу є\~правочином,\~який характеризується\~тим,\~що:\~а)\~йому притаманний\~специфічний суб`єктний\~склад (клієнт\~-\~фізична чи\~юридична особа,\~яка є\~суб`єктом\~підприємницької діяльності,\~фактор -\~банк або\~інша фінансова\~установа,\~яка відповідно\~до закону\~має право\~здійснювати фінансові,\~в тому\~числі факторингові\~операції,\~та боржник\~-\~набувач послуг\~чи товарів\~за первинним\~договором);\~б)\~його предметом\~може бути\~лише право\~грошової вимоги\~(такої,\~строк платежу\~за якою\~настав,\~а також\~майбутньої грошової\~вимоги);\~в)\~метою укладення\~такого договору\~є отримання\~клієнтом фінансування\~(коштів)\~за рахунок\~відступлення права\~вимоги до\~боржника;\~г)\~за таким\~договором відступлення\~права вимоги\~може відбуватися\~виключно за\~плату;\~д)\~його ціна\~визначається розміром\~винагороди фактора\~за надання\~клієнтові відповідної\~послуги,\~і цей\~розмір може\~встановлюватись у\~твердій сумі;\~у формі\~відсотків від\~вартості вимоги,\~що відступається;\~у вигляді\~різниці між\~номінальною вартістю\~вимоги,\~зазначеної у\~договорі,\~та її\~ринковою (дійсною)\~вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені устатті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно достатті 203 Цивільного кодексу Українизумовлює його недійсність. З вищезазначених положень\~ЦК України\~та з практики Верховного Суду слідує, що фактор може передати клієнту не тільки вже наявне право вимоги, але й майбутню вимогу, яка вважається переданою з моменту настання певної події. Наявність у позивача кредитного договору разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Згідно з ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши їй, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача, утворилась заборгованість. ТОВ "ФК «Ейс" є новим кредитором за кредитним договором №884958123, укладеним 24.11.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] на підставі укладених між ними та ТзОВ «Таліон плюс» договору факторингу, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Онлайн Фінанс", а згодом між ТОВ "Онлайн Фінанс" та ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договору факторингу від 29.05.2025 року, відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 34\~176,44 гривень. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №884958123 від 24.11.2020 року у загальному розмірі 34 176,44 грн., задовольнивши позовні вимоги. Доказів того, що [PERSON] сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 26.06.2025 (а.с.127). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини другої\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК«Ейс» у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. До позову додано договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладений адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК«Ейс», протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року № 29/05/25-01, додаткову угоду від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025 № 29/05/25-01, акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року, складений адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК«Ейс» (а.с.52-58). Відповідно до пункту 3.3 договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК«Ейс», гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року. Згідно із актом прийому передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року, складеного адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК«Ейс», Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК«Ейс» отримало послуги з складання позовної заяви тривалістю 2 год. вартістю 5000 грн, вивчення матеріалів справи тривалістю 2 год. вартістю 1000 грн., підготовка адвокатського запиту щодо зарахування кредитних коштів тривалістю 1 год. вартістю 500 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації тривалістю 1 год, вартістю 500 грн. (а.с.53). Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом при обрахунку складає 7000 гривень (а.с.53). Ураховуючи наведене суд вважає доведеним факт понесення Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» витрат на професійну правничу допомогу. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. [PERSON] не надала суду клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх характер та необхідність, а також критерій розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, відсутність аргументованого клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених витрат, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Outcome: approved