Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] 26 лютого 2025 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, найменування Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було змінено на Новокодацький районний суд міста Дніпра. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16 травня 2025 року від Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області витребувані відомості про зміну поштової адреса (зміну нумерації) житлового будинку. Заявник у своїй заяві посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08 серпня 1996 року, виданого виконкомом Дібровської сільської Ради народних депутатів, вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «Новомосковське МБТІ» в реєстрову книгу № 58 за № 69. Разом з тим, в свідоцтві її по батькові було вказано як « [PERSON] », хоча за паспортними даними вона є [PERSON] . Внаслідок різності написання по батькові заявника в свідоцтві про право особистої власності і паспорті на теперішній час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника, та правовстановлюючим документом, який було видано на її ім`я. Заявник мала на меті розпорядитися належною їй власністю, проте у зв`язку з різністю написання прізвища, державним реєстратором було відмовлено у реєстраційній дії через невідповідність написання прізвища власника. Крім того, у правовстановлюючому документі на нерухоме майно зазначено адресу майна як « [ADDRESS] ». Зазначені помилки перешкоджають заявникові зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на будинок і розпорядитися ним. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] та схематичний план житлового будинку. Заявник у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання свого представника не направила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду просила розглядати справу за відсутності її представника, ухваливши рішення відповідно до чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню за наступних обставин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 8, 16). По батькові [PERSON] у зазначеному свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок було зазначено як « [PERSON] » (а.с. 8). Разом з тим, в паспорті заявника (а.с. 18), довідці про присвоєння РНОКПП (а.с. 19) її по батькові вказано як « [PERSON] ». Відповідно до довідки від 09 червня 1996 року, виданої виконавчим комітетом Дібровської сільської ради народних депутатів житловий будинок [ADDRESS] побудований, будівництво з Дібровською сільською радою узгоджено (а.с. 15). Згідно з відомостями КП «Новомосковське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 08 серпня 1996 року (а.с. 7). Згідно з довідкою № 558 від 07 вересня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпровської області в записах погосподарської книги с. Діброва Любимівської сільської ради на 2016-2020 роки власником домогосподарства (землеволодіння) є [PERSON] . Землеволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). На підставі рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 01 грудня 2023 року вулицю Некрасова в селі Діброва перейменовано на вулицю Дібровська Набережна без зміни поштових номерів житлових будинків, установ та споруд (а.с. 16). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 75560719 від 15 жовтня 2024 року [PERSON] у проведенні реєстраційних дій на житловий будинок [ADDRESS] відмовлено (а.с. 17). Рішення мотивовано тим, що заявником не було подано технічний паспорт ні рішення про зміну адреси житлового будинку з [ADDRESS] . На виконання ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16 травня 2025 року Любимівською сільською радою повідомлено про відсутність рішень про зміну поштової адреса (зміну нумерації) житлового будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] . На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підставу свої вимог заявниця посилається на те, що їй належать правовстановлюючі документи, видані на жилий будинок [ADDRESS] , проте, зазначений у свідоцтві про право власності номер житлового будинку слід вважати номером «49-а». Із наданих заявницею до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та добутих судом у процесі розгляду справи документів, вбачається, що свідоцтво про право власності на жилий будинок [ADDRESS] , від 08 серпня 1996 року, на підставі якого право власності у встановленому порядку зареєстровано за [PERSON] за № 69 в реєстрову книгу 58, не має неточностей чи помилок в частині нумерації будинку, що зумовлюють звернення власника із заявою в порядку окремого провадження. З матеріалів справи вбачається відсутність правовстановлюючих документів на окреме нерухоме майно, яке розташоване за адресою, відмінною від адреси розташування нерухомого майна, на яке правовстановлюючі документи наявні у власниці. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та заяви, у свідоцтві про право власності від 08 серпня 1996 року на житловий будинок [ADDRESS] дійсно наявні розбіжності написання по батькові заявниці з її паспортними даними, проте, нею заявлено вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] для подальшого оформлення свого права власності на нього із реквізитами правовстановлюючого документу на житловий будинок [ADDRESS] . При цьому, хоча в правовстановлюючому документі допущено неточність написання по батькові [PERSON] , здобутими доказам спростовуються твердження заявниці про належність їй свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а технічна документація на нерухоме майно, про встановлення факту належності якої просить заявниця, не віднесена до правовстановлюючих документів та неточності чи помилки, допущені у таких документах можуть бути виправлені у позасудовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., який відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed