Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

\~29.04.2025 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу. Позовна заява обґрунтована тим, що 29.11.1999 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2011 року у справі №2-2723/2011 визнано дійсним вищезазначений договір. Позивачка загубила оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.11.1999 року. У зв`язку з чим змушена звертатись до суду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.05.2025 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.08.2025 року витребувано докази по справі. 10.09.2025 року до суду надійшла відповідь від КП "ММБТІ". Ухвалою суду від 13.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомленою належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 29.11.1999 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2011 року у справі №2-2723/2011 визнано дійсним вищезазначений договір купівля продажу від 29.11.1999 року. Як вбачається з інформаційної довідки №424079098 від 24.04.2025 року право власності на квартиру [ADDRESS] з 21.07.2011 року зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій\~статті 4 ЦПК України. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом приписів\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1\~статті 321 ЦК України\~передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц. Позивач пред`явив законну вимогу про визнання за ними права власності, яке наразі не визнається, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу. З огляду на викладене, суд задовольняє позов. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved