Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 10.02.2024 з [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлений позов вказала, що через відсутність між подружжям порозуміння, стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони проживають окремо. Враховуючи наявність фактів вчинення відповідачем щодо неї домашнього насильства, вважає що збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач просить шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] », судові витрати залишити за нею. В судове засідання позивач не з`явилася, у заяві від 10.10.2025 клопотала про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). Відповідно до ч.2 ст.111 СК України суд не вживає заходів примирення якщо мали місце ознаки домашнього насильства. У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007\~року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2024 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №177). Від шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає, сторони проживають окремо. Про наявність ознак домашнього насильства в діях відповідача щодо своєї дружини зазначено у відповіді Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області № 9785-2025 від 15.01.2025. З огляду на позицію позивача, яка вживає заходів для припинення домашнього насильства, та відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем відповідно до заявленого нею клопотання.

Outcome: approved