Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» у червні 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг № 611590/3703073 від 11.06.2020 року у розмірі 75197,12 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.06.2020 року [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» Договір про надання банківських послуг № 611590/3703073 та підписано заяву про надання банківської послуги «Кредитна картка», шляхом чого досягнення згоди щодо встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 40000,00 грн., строком на 36 місяців, процентна ставка (фіксована) 36 %. Умови щодо надання кредиту обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua (https://credit-agricole.ua/privatnymkliyentam/informaciya-dlya-kliyentiv-1481261814). Згідно з умовами Договору про надання банківських послуг та заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» АТ «Креді Агріколь Банк» надає [PERSON] та встановлює кредитний ліміт на особисті потреби, а останній зобов`язується своєчасно повернути кошти та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. 05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, відповідно до умов якого, АТ «Креді Агріколь Банк» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Брайт-К», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог. Відповідно до Договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 05.08.2021 року, Реєстру прав вимог № 6 від 18.01.2022 року та Акту приймання-передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів від 18.01.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло право вимоги до [PERSON] в сумі 42245,73 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договором про надання банківських послуг № 611590/3703073 від 11.06.2020 року, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 75197,12 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.07.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.06.2020 року [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» Договір про надання банківських послуг № 611590/3703073 та підписано заяву про надання банківської послуги «Кредитна картка», шляхом чого досягнення згоди щодо встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 40000,00 грн., строком на 36 місяців, процентна ставка (фіксована) 36 %. Згідно з умовами Договору про надання банківських послуг та заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» АТ «Креді Агріколь Банк» надає [PERSON] та встановлює кредитний ліміт на особисті потреби, а останній зобов`язується своєчасно повернути кошти та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. 05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, відповідно до умов якого, АТ «Креді Агріколь Банк» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Брайт-К», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог. Відповідно до Договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 05.08.2021 року, Реєстру прав вимог № 6 від 18.01.2022 року та Акту приймання-передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів від 18.01.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло право вимоги до [PERSON] в сумі 42245,73 грн. У відповідності до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума боргу [PERSON] за договором про надання банківських послуг № 611590/3703073 від 11.06.2020 року складає 75197,12 грн, з яких: 39227,87 грн. заборгованість за тілом кредиту та 35969,25 грн. заборгованості за процентами користування кредитом. Відповідач не спростовує факт наявності заборгованості. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між Банком та фізичною особою виникли правовідносини з кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно положень ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за договором про\~надання банківських\~послуг №\~611590/3703073\~від 11.06.2020\~року у розмірі 39227,87 грн. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Оскільки умови договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомленим. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала у борг позичальник), стягнути 35969,25 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Вивчивши надані суду докази, враховуючи, що договір факторингу, у встановленому законом порядку, не визнаний недійсними, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договорами, що укладені з первісними кредитором та наявність права вимоги за ними у позивача. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, відповідач, в свою чергу, відомостей, що заборгованість погашена чи свого розрахунку заборгованості суду не надав, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за договором про надання банківських послуг № 611590/3703073 від 11.06.2020 року складає 75197,12 грн, з яких: 39227,87 грн. заборгованість за тілом кредиту та 35969,25 грн. заборгованості за процентами користування кредитом, оскільки відповідачем не спростовано тверджень позивача, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню.. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved