Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 19.05.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «БІЗПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за договором про надання кредиту від 30.09.2021 №\~399808-КС-001 у загальному розмірі 52\~316,43\~грн. та судові витрати. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Памірський\~М.А. (довіреність від 29.01.2024 №\~10, а.с.\~51) у позовній заяві зазначив, що за умовами кредитного договору від 30.09.2021 №\~399808-КС-001, укладеного сторонами через сайт Позивача (https://bizpozyka.com), Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 20\~000\~грн. на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за цим Договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором умовах. Проте Відповідач не надала своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами Договору. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, за станом на 09.06.2024 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 52\~316,43\~грн., що складається з такого: \~20\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~заборгованість по «тілу» кредиту; \~29\~316,43\~грн. \~ \~ \~ \~\~заборгованість за процентами; \~3\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~заборгованість за комісією. Копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано Відповідачеві, суду надано докази на підтвердження (т.\~1, а.с.\~56). Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та усунення недоліків на виконання ухвали суду від 05.06.2025 (заява представника Позивача від 10.06.2025) ухвалою суду від 13.06.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін; встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову та строки для подання інших заяв по суті справи, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 30.07.2025, відкладене за клопотанням представника Відповідача та у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді на 02.09.2025, надалі за клопотанням представника Відповідача на 24.09.2025 та на 15.10.2025 за клопотанням представника Позивача. Представник Позивача у судове засідання 15.10.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено матеріалами справи (т.\~2, а.с.\~6); у позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача (т.\~1, а.с.\~6); аналогічного змісту клопотання викладене у відповіді на відзив, поданій до суду 13.08.2025 (т.\~1, а.с.\~152-182) та у додаткових поясненнях, поданих до суду 16.09.2025 і 24.09.2025 (т.\~1, а.с.\~205-221, а.с.\~225-255 відповідно). У відповіді на відзив, поданому до суду 13.08.2025 (т.\~1, а.с.\~152-182) представник Позивача Виноградов\~Ю.Е. (довіреність від 20.11.2024 №\~15, т.\~1, а.с.\~185, 186) зауважив, що у відзиві на позов із запереченнями проти позову сторона Відповідача не надала жодних доказів на підтвердження своїх заперечень (щодо потрапляння паспорту та особистих даних Відповідача до рук шахраїв). Також представник Позивача зазначив, що під час укладення кредитного договору Відповідач проходила відео-верифікацію, відеозапис якої доданий до відповіді на відзив (що зберігається в електронному вигляді в матеріалах справи). У додаткових поясненнях, поданих до суду 16.09.2025 (т.\~1, а.с.\~205-221), представник Позивача зауважив, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема, тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів тощо, встановлені безпосередньо у кредитному договорі, який Відповідач уклала шляхом обміну електронними повідомленнями та підписала у порядку визначеному статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Порушення Відповідачем графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, оскільки процентна ставка нараховано за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня. У додаткових поясненнях, поданих до суду 24.09.2025 (т.\~1, а.с.\~225-255) представник Позивача зазначив, що факт направлення Позичальнику (Відповідачу) одноразового пароля-ідентифікатора за кредитним договором і факт ідентифікації Позичальника підтверджується також доданою до позовної заяви Візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, в якій відображені всі її дії з укладення договору в інформаційно-телекомунікаційній системі на веб-сайті Кредитодавця (із зазначенням опису конкретної дії та зазначення часу вчинення такої дії). При цьому кредитний договір не підписувався Відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису і не мав бути підписаним таким чином, оскільки договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач та її представник в судове засідання 15.10.2025 також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено матеріалами справи (т.\~2, а.с.\~7-8); Відповідач 15.10.2025 до початку розгляду справи по суті подала до суду письмову власноручно написану заяву про визнання позову в повному обсязі, згоду із сумою заборгованості та з проханням проводити розгляд справи без її участі і без участі її представника (т.\~2, а.с.\~9). До подання зазначеної заяви про визнання позову стороною Відповідача подавались до суду 13.08.2025 відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову (т.\~1, а.с.\~139-151) та 16.09.2025 заперечення на відповідь Позивача на їх відзив (т.\~1, а.с.\~197-204). Крім того Відповідач повідомила суд, що змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу, надавши на підтвердження копії паспорта і відповідного актового запису про шлюб (т.\~1, а.с.\~90, 91), а також копії відповідного свідоцтва по її шлюб (т.\~1, а.с.\~104, 150). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті\~211 ЦПК України); у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до положень пункту\~1 частини другої статті\~49, частини першої статті\~206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною четвертою статті\~206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті\~24 Постанови Пленуму від 12.06.2009\~р. №\~2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті\~11 Постанови Пленуму від 18.12.2009\~р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог Позивача, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ТОВ «БІЗПОЗИКА» є фінансовою установою, основним видом діяльності є кредитування, що підтверджено копіями свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії\~ФК номер\~880 (т.\~1, а.с.\~45), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.\~1, а.с.\~46) та витягу з Державного реєстру фінансових установ (т.\~1, а.с.\~49), має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (т.\~1, а.с.\~47-48). Між сторонами: Позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» в особі директора Крупели\~А.М., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 30.09.2021 через веб-сайту Позивача (https://bizpozyka.com) укладено Договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) за №\~399808-КС-001 (далі Кредитний договір), копія якого долучена до позовної заяви (т.\~1, а.с.\~27-28) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «G-1876»; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти) наведено в розділі\~15 цього Договору. Крім того, на підтвердження особи Позичальника до позовної заяви додано фотокопію її паспорта громадянина України та довідку про РНОКПП Відповідача (т.\~1, а.с.\~53-55), а також, як зазначалось вище, до відповіді на відзив додано відеозапис з верифікацією Відповідача під час укладення договору. Номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів зазначений в Анкеті клієнта, доданої до позовної заяви (т.\~1, а.с.\~34). Інформацією ТОВ «ЦГПУ» від 10.09.2025 №\~05/671/1, наданою Позивачеві на його запит, підтверджено факт доставки 30.09.2021 о 09:10 смс-повідомлення користувачу на номер телефону, що співпадає з номером телефону, зазначеним у Кредитному договорі (т.\~1, а.с.\~234-247, 251). За умовами укладеного сторонами Кредитного договору Кредитодавець (Позивач) надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 20\~000,00\~грн.; строк кредитування 24\~тижні; строк дії Договору до 17.03.2022; стандартна процентна ставка фіксована 0,86732500\~% в день; комісія на надання кредиту 3\~000,00\~грн., що нараховується одноразово при видачі кредиту; орієнтовна загальна вартість кредиту 44\~040,00\~грн.; орієнтована реальна річна процентна ставка 3\~617,04\~% (розділ\~1 Договору). Графік платежів визначено у підпункті\~3 Кредитного договору рівними платежами по 3\~670,00\~грн. Більш детальна інформація наведена у Паспорті Споживчого кредиту (т.\~1, а.с.\~25-26). Візуальна форма послідовності дій Відповідача щодо укладення в електронній формі Кредитного договору додано до позовної заяви (т.\~1, а.с.\~33). Позивач на виконання умов Кредитного договору 30.09.2021 здійснив переказ коштів у розмірі 20\~000,00\~грн. Відповідачеві, що підтверджено копією платіжного доручення від 30.09.2021 №\~32296, призначення платежу #4149499139461956 ІПН 3497807904 Перерах. коштів [PERSON] ІПН\~ [NUMBER] зг. до кредитного дог.\~ №\~399808-КС-001 від 30.09.2021 без ПДВ» (т.\~1, а.с.\~34). Також виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві підтверджено витребуваною ухвалою суду від 13.06.2025 за клопотанням Позивача інформацією Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що надійшла до суду 08.07.2025 (т.1, а.с.\~100-102), з якої судом встановлено, що на ім`я Відповідача [PERSON] емітовано карту, номер якої співпадає з номером карти, на яку Позивачем було здійснено перерахування коштів та який зазначений Відповідачем в згаданій вище Анкеті клієнта. Згідно з випискою за цією картою за період з 30.09.2021 до 17.03.2022 на рахунок Відповідача 30.09.2021 було зараховано кошти у розмірі 20\~000,00\~грн., що відповідає розміру кредиту, наданого Позивачем за зазначеним вище Кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості (т.\~1, а.с.\~8-23) Відповідачу нараховувались проценти за користування кредитними коштами у визначеному Кредитним договором розмірі (0,86732500\~% в день = 173,47\~грн.), починаючи з 30.09.2021 та до 17.03.2022. Стягнення комісії за надання кредиту відбулось одноразово у день надання кредиту у передбаченому цим Договором розмірі 3\~000,00 грн. Відтак, Позивач свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте Відповідачем не було здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитом, тому виникла заборгованість, розрахунок якої, як зазначено вище, за станом на 09.06.2024 додано до позовної заяви (т.\~1, а.с.\~8-23); доказів протилежного матеріали справи не містять. Відтак, Відповідач не надала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення її заборгованості за згаданим Кредитним договором згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 52\~316,43\~грн., що складається з такого: \~20\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~ заборгованість по «тілу» кредиту; \~29\~316,43\~грн. \~ \~ \~ \~ заборгованість за процентами; \~3\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~ заборгованість за комісією. При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом та за нарахованими відсотками згідно з Кредитним договором перевірено судом, не викликає у суду сумніву та визнано Відповідачем у заяві про визнання позову (т.\~2, а.с.\~9). В ухвалі суду від 13.06.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (т.\~1, а.с.\~81). За загальним правилом частини першої статті\~82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20, від 03.02.2023 у справі №\~757/22453/20, від 29.05.2024 у справі №\~545/1750/21). Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі №\~671/1832/20). Також суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах 16.09.2020 у справі №\~200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №\~760/7792/14, від 17.12.2020 у справі №\~278/2177/15, від 30.11.2022 у справі №\~214/6975/15). Такі висновки Верховного Суду і судова практика в цілому щодо врахування виписок по особових рахунках як належних і допустимих доказів є стабільною, ґрунтується на відповідних нормах фінансового законодавства України. Так, у постанові від 15.05.2025 у справі №\~488/3972/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті\~9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Разом із тим відповідно до пункту\~5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №\~254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті\~62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №\~75. На підставі аналізу зазначених норм Верховний Суд у названій постанові виснував, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті\~8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на усе викладене вище, встановлені судом і визнані Відповідачем обставини, визнання Відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що Відповідач порушила умови Кредитного договору від 30.09.2021 №\~399808-КС-001, укладеного нею з Позивачем, не виконала в повній мірі взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає визначеному у названому Договорі розміру наданого Відповідачеві кредиту, відсотковій ставці та одноразовій комісії за надання кредиту згідно з умовам кредитування, що підтверджено належними і допустимими доказами, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Проте у зв`язку з визнанням Відповідачем позову, про що перед початком розгляду справи по суті ним було подано письмову заяву (а.с.\~99), суд вбачає підстави для застосування норми частини першої статті\~142 ЦПК України про повернення Позивачеві з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті\~259 ЦПК України строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді з 16.10.2025 до 31.10.2025 включно згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: approved