Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

До суду надійшов у електронній формі позов ТОВ «Юніт Капітал», поданий в електронному вигляді представником позивача Тараненком А.І., до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 53 894,30 гривень та судових витрат у розмірі 9 422,40 гривень, які складаються із 2 422,40 грн судового збору та 7 000 гривень витрат на правничу допомогу. Представник зазначає, що 17.02.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] Відповідач уклали договір про відкриття кредитної лінії № 00-9631805 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства та ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані та підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Після вчинених дій відповідача, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти у сумі 7 000 грн на його банківську карту. 17.12.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 17122024-МК/онлайн, строк дії якого продовжував неодноразово. Тобто, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке у подальшому відступило право вимоги ТОВ «Юніт Капітал», якому перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 53 894,3 грн, що складається з тіла кредиту - 7 000 грн, заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом - 46 164,30 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями визначено головуючого суддю у справі Дочинця С.І., 02.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24.06.2025. У подальшому, розпорядженням керівника апарату суду за № 30 від 14.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, у тому числі і даної справи, у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Дочинця С.І., згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями того ж дня визначено головуючого суддю у справі Ластовичака В.Ю. Ухвалою судді від 17.07.2025 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 19.08.2025 та витребувано докази, у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 17.09.2025, а в подальшому на 15.10.2025. Представник позивача Хлопкова М. в судове засідання не з`явилася, клопотань не подала, у позовній заяві висловлено клопотання про розгляд справи за відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про розгляд справи повідомлена шляхом завчасного розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та шляхом неодноразового направлення повісток на адресу проживання, до суду не з явилася, відзив не подала. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до п.п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК Україн учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, судом у порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановляється ухвала про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 17.02.2024 між ТОВ «МАКСІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-9631805 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 45470, що був направлений на мобільний номер телефону [NUMBER] . Зокрема, 17.02.2024 о 14:54:18 год Відповідач увела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ « МАКСІ КРЕДИТ». Відповідно до п. 1.2. сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 7 000 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення Кредиту- споживчі потреби. Пунктом 1.3. визначено, що строк кредитної лінії - 360 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 11.02.2025. Пункт 1.3.1. визначає періодичну дату оплати процентів, а саме: на 13 березня та на кожний 25 день після цієї дати. Згідно пунктів 1.4.-1.6.2. встановлено, що тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, знижена процентна ставка - 1,11% від суми, за надання кредиту позичальник сплачує разову комісію у розмірі 10 відсотків від суми кредиту - 700 гривень, денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 2,5 %, а з використанням зниженої процентної ставки 2,4 %. Відразу після вчинених дій Відповідача, 17.02.2024 ТОВ «МАКСІ КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти в сумі 7 000 грн на її банківську карту № [NUMBER] , що підтверджується відповіддю на запит отриманою від АТ «КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250721/92159-БТ. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Таким чином, Позивачем долучено всі наявні докази, що підтверджують зобов`язання Відповідача за кредитним договором та факт перерахування коштів на картковий рахунок Боржника. Пунктом 7.2. Договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 360 днів. Пунктом 7.8. встановлено, що позичальник, що підписав цей договір, підтверджує, що текст договору прочитаний ним повністю, положення договору зрозумілі. Пунктом 7.10. договору встановлено, що договір укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені і паперових носіях та скріплені власноручними підписами, тобто вчинені в простій письмовій формі. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ч. 5 ст.11Закону України«Про електроннукомерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису, за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. П. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Без ідентифікації клієнта, без перевірки правильності введення коду направленого на мобільний телефон клієнта, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. За змістом положень ст. 652 ЦК Україн договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Всупереч умовам кредитного договору № 00-9631805 від 17.02.2024 відповідач не виконала своїх зобов`язань та згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9631805 від 17.02.2024 загальна заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 53 864,30 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 7 700 грн, заборгованість по несплаченим відсотками за користуванням кредитом 46 164,30 грн. 17.12.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «МАКСІ КРЕДИТ» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору до нового кредитора перейшло право вимоги до боржника [PERSON] у розмірі 53 864,30 гривень. У подальшому, 02.04.2025 між ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу 020425-У відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 02.04.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 53 864,30 грн. Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 02.04.2025, до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Позивача згідно Договору факторингу саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 02.04.2025 до Договору факторингу (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви додається Платіжна інструкція. П. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи наведене, позивачем належним чином було доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. Таким чином, відповідачем не виконано умови укладено кредитного договору та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, чим порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Як визначено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 12 ЦПК Україн цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав. Таким чином, не викликають сумнівів позовні вимоги в частині повернення самого кредиту в розмірі 7 000 гривень та комісії в розмірі 700 гривень. Разом з тим, позовні вимоги в частині сплати заборгованості по процентах у розмірі 46 164,30 гривень вочевидь не відповідає вимогам закону, виходячи з такого. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», нормами ч. 5 ст. 8 якого у редакції на час укладення договору визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Пунктом 17 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» тимчасово протягом 240 днів з дати набрання законної сили законом «Про внесення змін до деяких законів України, щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 (тобто 24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів (24.12.2023-22.04.2024) - 2,5%; -протягом наступних 120 днів (23.04.2024- 20.08.2024) -1,5 %; -у подальшому (з 21.08.2024- т.ч.) не може перевищувати 1 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як визначено п. 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Враховуючи вищезазначене, суд рахує за необхідне здійснити розрахунок відсотків. - 17.01.2024-22.04.2024 (66 днів), за які максимально можна нараховувати 2,5%, - 7 000 грн * 2,5% * 66 днів = 11 550 грн; - 23.04.2024-20.08.2024 (120 днів) за які максимально можна нараховувати 1,5 % - 7 000 грн * 1,5 % * 120 днів = 12 600 грн; - 21.08.2024-17.12.2024 (119 днів) за які можна максимально нараховувати 1 % - 7 000 грн * 1 % * 119 днів = 8 330 грн, а в загальному: 11 550 грн + 12 600 грн + 8 330 грн = 32 480 гривень. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 40 180 грн, у тому числі сума кредиту 7 000 гривень, комісія 700 гривень, відсотки 32 480 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (на 40 180 гривень із заявлених 53 894,30 гривень, тобто на 74,55%), з відповідача необхідно частково стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 805,90 грн (2 422,40 грн * 0,7455). Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, зазначених у позовній заяві в розмірі 6 000 гривень, слід зазначити наступне. Ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 07.04.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» було укладено договір про надання правової допомоги № 07/04/25-02, а також додаткову угоду № 9 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025. Того ж дня сторонами було підписано акт прийому-передачі наданих послуг, згідно якого, адвокатським об`єднанням упродовж однієї доби надано позивачу 4 послуги загальною тривалістю 6 год загальною вартістю 7 000 грн, зокрема: - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] тривалістю 2 год вартістю 5 000 грн; - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника тривалістю 2 год вартістю 1 000 грн; - підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування коштів тривалістю 1 год вартістю 500 грн; - підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування коштів тривалістю 1 год вартістю 500 грн. Вартість наданих послуг відповідно до п. 3.6 договору про надання правничої допомоги сплачується на корсть адвокатського об`єднання не пізніше 10 числа місця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. При визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18 та в постанові від 05.06.2019 у справі №922/928/18). У постанові від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial