Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Зазначає, що з лютого 2023 року по травень 2025 року сторони перебували у цивільному шлюбі. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , батьком якого є відповідач по справі. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Жодних власних доходів, окрім державної допомоги, у зв`язку з народженням дитини, не отримує. Відповідач є працездатною особою, інших дітей та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, має задовільний стан здоров`я, а тому має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, яку остання потребує у зв`язку з перебування у декретній відпустці та відсутністю доходів. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представником надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. З лютого 2023 року по травень 2025 року сторони перебували у цивільному шлюбі. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.03.2025 року. Дитина проживає разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом складеного спеціалістом Панютинського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області №147 від 16.07.2025 року. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55\~Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. За правилами ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Сімейного кодексу України. Згідно із частинами 2, 4 статті 84СК\~України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Право на аліменти у матері дитини може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення батька дитини. Визначаючи розмір\~аліментів на\~утримання жінки,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~є працездатним, доказів добровільного виконання ним обов`язку утримувати матір дитини та дитину відповідачем не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати матір дитини, в тому числі у заявленому розмірі. Натомість позивач, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. Оцінюючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, враховуючи, що відповідач не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб матері дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на матір дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved