Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 462932428 від 17.11.2021 року у розмірі 43 444,80 грн, що складається з 12 000,00 - тіло кредиту, 31 444,80 - відсотки, а також судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 17.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 462932428 в електронній формі (а.с. 37-40), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 12 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. В подальшому право вимоги за договором перейшло до позивача. Відповідач своїх зобов`язань не виконав належним чином, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 43 444,80 грн. Позивач просить стягнути зазначену заборгованість, судовий збір та витрати на правничу допомогу. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в 4 пункті прохальної частини просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив. Судом, відповідно до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд вказаної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановленоі це підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 462932428 у формі електронного документа, підписаного одноразовим ідентифікатором. Відповідач створив анкету-заяву на офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вказавши свої персональні дані, після чого заява була погоджена. Договір підписано електронним підписом відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону. За умовами договору відповідачу надається кредит у максимальному розмірі ліміту 12 000,00 грн. Строк договору встановлений 30 днів, тобто дата останнього дня для виконання умов повернення, є 17.12.2021 року. Факт перерахування 12000,00 грн на банківську картку відповідача № [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням від 17.11.2021 року (а.с. 10). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно додаткових угод до договору №28/1118-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 169 від 18 січня 2022 року право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на суму 43 444,80 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на суму 43 444,80 грн. 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за яким право вимоги до відповідача перейшло до позивача на суму 43 444,80 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 29.05.2025 року. Згідно з деталізованим розрахунком заборгованості, наданим позивачем, на момент подання позовної заяви, загальний розмір заборгованості відповідача становить 43 444,80 грн, що складається з 12 000,00 - тіло кредиту, 31 444,80 - відсотки. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав належним чином, здійснюючи лише часткові платежі, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Позивачем надано докази укладення кредитного договору у формі електронного документа з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 12 цього Закону електронний договір, підписаний у порядку, визначеному цією статтею, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до такого документа, якщо сторони мали змогу ознайомитися з ним, не є підставою для визнання правочину нікчемним. Оскільки на час розгляду справи відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості чи причини її несвоєчасного погашення, а також не надав належних та допустимих доказів для звільнення від відповідальності, суд вважає за наявне підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі щодо стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Що стосується стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, суд виходить із наступного. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг. Судом встановлено, що 29.05.2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01. Надано додаткову угоду №25770539518 та акт прийому-передачі послуг, де вказано витрати: вивчення матеріалів - 1 000,00 грн, складання позову - 5 000,00 грн, підготовка запиту - 500,00, підготовка та подача клопотання - 500,00. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2422,40 грн, сплачені позивачем при поданні позову.

Outcome: approved