Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

АТ «КБ «Глобус»» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.05.2019 року [PERSON] подано до АТ «КБ «Глобус» Заяву-анкету на приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, чим акцептовано Публічну пропозицію АТ «КБ «Глобус» та отримано кредит у розмірі 10399 грн. 00 коп., строк кредитування 12 місяців, комісія за управління кредитом 3,99%, розмір процентної ставки 0, 00001 %, реальна процентна ставка 129,67327 %, загальна вартість кредиту 15792 грн. 96 коп. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем, видав йому кредитні кошти. Відповідно до умов договору погашення заборгованості, процентів за користування кредитними коштами та комісій здійснюється у відповідності до Графіка платежів шляхом сплати заборгованості за Договором рівними частинами. Однак [PERSON] свої зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі не виконує. Оскільки [PERSON] не здійснено погашення (повернення) грошових коштів відповідно до Графіку платежів та Договору, то нею грубо та систематично порушено умови Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 01.12.2024 заборгованість перед позивачем за кредитним договором 16.05.2019 становить загалом 20897 грн. 21 коп., у тому числі: - 9598 грн. 20 коп прострочена заборгованість по кредиту\~.; - 9924 грн. 47 коп прострочена заборгованість по процентами; - 1374 грн. 54 коп просрочена заборгованість по комісії за порушення термінів погашення щомісячного платежу згідно графіку платежів. До теперішнього часу відповідачка не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Позивач просить стягнути зазначену заборгованість перед банком з [PERSON] та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 21.02.2025 було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідачки на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання представник позивача не прибув, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явилася без поважних причин, не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що 16.05.2019 року [PERSON] було подано до АТ «КБ «Глобус» Заяву-анкету на приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, чим акцептовано Публічну пропозицію АТ «КБ «Глобус» та отримано кредит у розмірі 10399 грн. 00 коп., на строк кредитування 12 місяців, комісія за управління кредитом 3,99%, розмір процентної ставки 0, 00001 %, реальна процентна ставка 129,67327 %, загальна вартість кредиту 15792 грн. 96 коп. Також відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту. За даними розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16.05.2019 станом на 01.12.2024 заборгованість становить: 9598 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом, 9924 грн. 47 коп. заборгованість по процентам та 1374 грн. 54 коп. заборгованість по комісії. 07.11.2023 АТ «КБ «Глобус» направило відповідачу письмову вимогу (повідомлення), в якій позивач повідомляє відповідача про наявність заборгованості за кредитними договорами, яка станом на 06.11.2023 складає 20897 грн. 21 коп. Направлення вимоги підтверджується списком відправлення згрупованих відправлень «Рекомендований лист» АТ «Укрпошта», що міститься в матеріалах справи. Однак відповідачка свої зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення договору та досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі, якщо фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав і законних інтересів судом шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Судом установлено, що фактично отримані та використані відповідачкою кредитні кошти за вказаним договором у добровільному порядку в повному обсязі не повернуті, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 9598 грн. 20 коп. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості судом установлено, що розмір простроченої заборгованості по нарахованих процентах становить 6171 грн. 73 коп., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Суд звертає увагу на той факт, що в Договорі від 16.05.2019 р. зазначено розмір комісії за управління кредитом 3,99 %. Однак позивачем ні в позові, ні в розрахунку заборгованості не обгрунтовано, суму якої комісії і за які послуги було нараховано. Тим паче плата за управління кредитом не конкретизована і не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачем, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.11.2023 року по справі №204/224/21. Отже, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 1374 грн. 54 коп. необґрунтована та задоволенню не підлягає. також не підлягає стягненню сума залишку на рахунку комісії за управління кредитом, яка згідно розрахунку заборгованості складає 3752,74 грн. і була включена позивачем в розмір простроченої заборгованості по процентах. У зв`язку з вище вказаним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на загальну суму 15769 грн. 43 коп. (9598 грн. 20 коп прострочена заборгованість по кредиту, 6171 грн. 23 коп. прострочена заборгованість по процентам). Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 3028 грн. 00 коп.. Оскільки вимоги позивача задоволено частково (75,5%), то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2286 грн. 14 коп. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. підтверджуються копією договору № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024, укладеного між АТ «Комерційний банк «Глобус» та адвокатом Прохоренком Валерієм Петровичем, актом №40038965 прийому-передачі послуг за Договором № 010224 про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2024, рахунком та платіжною інструкцією №18161 від 31.01.2025 року. Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, враховуючи часткове задоволення вимог, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 4530,00 грн. у порядку відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: partial