Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

25.04.2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позову вказав, що відповідачка [PERSON] разом з [PERSON] 01.10.2008 року уклали з ним договір найму житла: трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира на праві власності на житло зареєстрована на ім`я позивача, вона придбана в період зареєстрованого шлюбу та перебуває у спільній сумісній власності двох осіб: його та його дружини [PERSON] . Строк дії договору складав 11 місяців, але договором передбачена його пролонгація. На підставі п.3.3. договору наймачі вселилися в квартиру та до теперішнього часу в ній проживають та зареєстровані разом з дітьми. Умовами п.4.1 договору передбачено, що наймачі зобов`язані за власний рахунок сплачувати всі платежі за отримані ними послуги від третіх осіб в зазначеній квартирі. До укладення договору в квартирі ніхто не мешкав, вона знаходиться в новобудові, боргів по комунальним послугам не було. Після укладання договору наймач [PERSON] уклала з обслуговуючими компаніями та з постачальниками комунальних послуг договори і таким чином взяла на себе зобов`язання сплачувати платежі за надані комунальні послуги в квартирі [ADDRESS] . На підставі укладених договорів управляючі компанії та постачальника комунальних послуг відкрили особові рахунки на оплату послуг в квартирі і виставляли рахунки за надані послуги наймачу [PERSON] . В квартиру надаються такі послуги: постачання електричної енергії, теплової енергії, холодної води, природного газу, а також послуга з утримання житлового будинку та прибудинкової території, встановлено домофон. В останні роки відповідачка перестала оплачувати витрати за комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. Ним за рахунок спільних з дружиною [PERSON] коштів сплачувались окремі платежі: за електричну енергію, за утримання будинку ОСББ «Новокузнецька 53-А», за спожитий газ та розподіл газу, за водопостачання. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти в розмірі 52\~572,14 грн. на відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням п. 4.1 договору найму житла від 01.10.2008 щодо сплати комунальних та інших платежів в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . 20.05.2024 ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмітрієвої М.М. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Розпорядженням Комунарського районного суду міста Запоріжжя №54-к від 26.06.2024 року, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 333/3942/24 (провадження №2/333/3044/24). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ 26.06.2024 справу передано в провадження судді Піх Ю.Р. Ухвалою суду 26.06.2024\~року суддя Піх Ю.Р. прийняв позовну заяву до свого провадження, та вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 14.10.2024\~представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Литвинцем\~Ю.В.\~подано до\~суду відзив,\~в якому\~вказано,\~що рішенням\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~08.11.2022\~y\~справі №333/4257/22\~встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~припинили спільне\~ведення господарства\~та з\~01.09.2022\~проживають окремо.\~Також цим\~рішенням встановлено\~адресу місця\~проживання [PERSON] \~ [ADDRESS] .\~та [PERSON] \~ [ADDRESS] .\~У зв`язку\~із цим,\~до спірних\~правовідносин слід\~застосувати положення\~ч.\~3\~ст.\~827,\~частини першої\~та другої\~ст.\~825\~ЦК України\~(у\~редакції на\~момент укладення\~договору),\~за змістом\~яких наймач\~(користувач)\~житла має\~право у\~будь-який\~час відмовитися\~від договору\~найму,\~письмово попередивши\~про це\~наймодавця за\~три місяці.\~Якщо наймач\~звільнив помешкання\~без попередження\~(тобто\~без письмового\~повідомлення),\~наймодавець (позичкодавець)\~має право\~вимагати від\~нього плату\~за користування\~житлом за\~три місяці,\~якщо наймодавець\~доведе,\~що він\~не міг\~укласти договір\~найму житла\~на таких\~самих умовах\~з іншою\~особою.\~Таким чином,\~єдиним,\~хто міг\~користуватися ЖКП\~у квартирі\~з 01.09.2022\~був [PERSON] ,\~до якого\~позивач,\~його батько,\~позов не\~заявив. [PERSON] \~не заявляє\~вимоги щодо\~стягнення саме\~«витрат на\~сплату житлово-комунальних\~послуг».\~Заявлено вимоги\~про відшкодування\~збитків,\~завданих неналежним\~виконанням п.п.\~4.1.\~договору.\~Слід зазначити,\~що Договір\~не містить\~умов стосовно\~відшкодування «Наймачами»\~понесених Позивачем\~витрат на\~ЖКП.\~Відповідачка протягом\~дії Договору,\~відповідно до\~його умов,\~не мала\~нести відповідальність\~саме перед\~Позивачем за\~оплату платежів\~за отримані\~послуги. Позивач є батьком колишнього чоловіка Відповідачки - [PERSON] , тому він не може не знати, що [PERSON] досить давно не проживає за адресою, вказаною у позові звільнила (разом з дітьми) квартиру, її знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою, і, відповідно, житлово-комунальними послугами у спірний період не користувалась. Як правильно зазначено у позові, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно. Тому, цілком виправдано, що Позивач, як сторона (споживач) у правовідносинах із надання житлово-комунальних послуг, тобто сторона у зобов`язанні, повинен вносити відповідні суми коштів за надані по квартирі житлово-комунальні послуги. 21.10.2024\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив\~позивача,\~в якому\~останній зазначив,\~що надуманим\~є твердження,\~що відповідачка\~звільнила орендовану\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~та мешкає\~у [ADDRESS] .\~Факт реєстрації\~Відповідачки 06.07.2024\~р.\~в квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~не свідчить\~про її\~проживання в\~м.\~Чернігів.\~До речі,\~наданий документ\~підтверджує її\~особисте проживання\~та користування\~орендованою квартирою\~до 06.07.2024\~р. Між тим право відповідачки на користування та володіння квартирою за адресою: [ADDRESS] підтверджує договір позички від 01.10.2008 р., який не розірвано та не припинено до цього часу. Квартира знаходиться у володінні та користуванні Відповідачки. В квартирі знаходиться її майно і особисті речі, а також знаходиться майно та особисті речі її дітей. Обов`язок Відповідачки відшкодувати заподіяні збитки власникам квартири: [PERSON] та [PERSON] , понесені ними у зв`язку зі сплатою рахунків за комунальні послуги, надані сім`ї Відповідачки в Квартирі, передбачено п.4.1. Договору та доведено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 р. та постановою Запорізького апеляційного суду від 06.03.2024 р. у цивільній справі № 333/8488/23 за участю тих же сторін. В судовому засіданні позивач свої уточнені збільшені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, з підстав зазначених у відзиві. В судове засідання третя особа, [PERSON] не з`явився, своєчасно та належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що обставини, викладені позивачем [PERSON] в позовній заяві, у відповіді та відзив та у заявах про збільшення розміру позовних вимог, підтверджує, оскільки вони встановлені раніше ухваленими судовими рішеннями у цивільній справі № 333/8488/23 та наявними у справі письмовими доказами, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.03.2008 р. власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 16.12.1984 року. 01.10.2008 року між [PERSON] як наймодавцем та [PERSON] , [PERSON] як наймачами був укладений договір «Найму житла» - квартири [ADDRESS] . За приписами п.4.1 цього договору наймачі користуються наданою квартирою безкоштовно, всі платежі за отримані послуги наймачі проводять за рахунок своїх коштів. Строк дії договору встановлений 11 місяців та вступає в силу після його підписання. За закінченням строку дії договору, якщо жодна сторін не вимагала його розірвання, договір вважається продовжений на той же строк (п. 7.1 договору). 08.11.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Вказаним рішенням у справі №333/4257/22 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] припинили спільне ведення господарства та з 01.09.2022 проживають окремо. Також цим рішенням встановлено адресу місця проживання [PERSON] [ADDRESS] . та [PERSON] [ADDRESS] . За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу). У судовому засіданні позивач стверджував, що у його квартирі у спірний період (з 24.10.2023 по 31.07.2024 (с.1 заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.09.2024) проживали та споживали послуги відповідачка з її дітьми ( [PERSON] і [PERSON] ). Під час розгляду справи, судом встановлено, що один з синів [PERSON] (третьої особи у цій справі) [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про вступ у справу №333/10712/24 (про стягнення аліментів з [PERSON] ) у якості третьої особи на стороні Позивача. У заяві вказує, що з жовтня 2023 року він з братом та мамою ( [PERSON] ) виїхали до Бельгії де і проживають на тепер, та перебувають на утриманні матері. Позивач, а також третя особа [PERSON] справжність цієї заяви не заперечували. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2025 у справі №333/10712/24 [PERSON] залучений до участі у вказаній справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та в ній зазначена адреса місця проживання цієї особи [ADDRESS] . Крім того, виїзд відповідачки та її дітей за межі України підтверджується відмітками у їх паспортах, довідками про навчання дітей, документами про проживання у Бельгії, а також інформацією, отриманою на запит суду від Державної прикордонної служби України, відповідно до якої встановлено, що відповідачка та її діти перетинали державний кордон України: [PERSON] виїзд з України 15.10.2023; [PERSON] виїзд 07.08.2023, повернення 04.10.2023; виїзд 15.10.2023, повернення 04.07.2024 та 15.07.2024 виїзд з України; [PERSON] виїхала з України 15.10.2023 і повернулась 04.07.2024. 15 липня 2024 року відповідачка виїхала з України та повернулась в Україну лише 21.02.2025. Доказів повернення вказаних осіб в Україну після вищенаведених дат не надано, як і не надано доказів того, що указані особи після повернення в Україну (у відповідні періоди) приїздили до м. Запоріжжя та проживали у квартирі позивача, а також споживали відповідні комунальні послуги. Означене спростовує твердження позивача про проживання відповідачки з її дітьми у квартирі у спірний період та споживання відповідних комунальних послуг. Слід зазначити, що стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорювані або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі № 6-32цс13, Верховним Судом у постановах від 17 травня 2018 року у справі № 2-64/11, від 04 липня 2018 року у справі № 590/479/16-ц. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] , який за договором є другим «наймачем» - до участі у справі як співвідповідач (другий відповідач) не залучений, за відсутності заяви позивача. У статті 540 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 541 ЦК України\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. На рівні\~ЦК України\~про солідарні пасивні зобов`язання йдеться, зокрема: при встановленні відповідальності за збитки; коли за договором найму житла наймачами є кілька осіб, їхні обов`язки за договором є солідарними (частина третя статті 816 ЦК України). Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача,\~не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 12\~грудня 2018\~року у\~справі №\~372/51/16-ц\~(провадження\~№ 14-511цс18) зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України,\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів сторін\~та інших\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі.\~Особа,\~яка бере\~участь у\~справі,\~розпоряджається своїми\~правами щодо\~предмета спору\~на власний\~розсуд.\~Таке право\~мають також\~особи (за\~винятком тих\~осіб,\~які не\~мають цивільної\~процесуальної дієздатності),\~в інтересах\~яких заявлено\~вимоги.\~Згідно з\~вимогами до\~форми та\~змісту позовної\~заяви вона\~повинна,\~зокрема,\~містити ім`я\~(найменування)\~відповідача,\~а також\~зміст позовних\~вимог.\~Позивачем і\~відповідачем можуть\~бути,\~зокрема,\~фізичні і\~юридичні особи.\~Тобто визначення\~відповідачів,\~предмета та\~підстав спору\~є правом\~позивача.\~Натомість встановлення\~належності відповідачів\~й обґрунтованості\~позову є\~обов`язком\~суду,\~який виконується\~під час\~розгляду справи\~(правовий\~висновок Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~викладений у\~постанові від\~17\~квітня 2018\~року у\~справі №\~523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.\~При цьому, залучення співвідповідача можливе до початку першого судового засідання. Визначення позивачем у справі складу сторін (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін (постанова ВС від 20.01.2021 провадження № 61-6983св20 справа \~203/2/19). Заявлені [PERSON] \~позовні вимоги\~безпосередньо стосуються\~прав та\~обов`язків\~ [PERSON] \~та не\~можуть бути\~розглянуті судом\~і вирішені\~у цьому\~спорі без\~його участі\~як відповідача. Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 у справі № 333/8488/23 цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на сплату житлово-комунальних послуг задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на сплату житлово-комунальних послуг в сумі 14985 грн. 41 коп. та витрати на сплату судового збору в сумі 336 грн. 79 коп., в решті позову відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.03.2024 рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 залишено без змін. Враховуючи те, що під час розгляду вказаної справи підтверджені обставини не проживання відповідачки [PERSON] у квартирі позивача та надані суду беззаперечні докази. Верховний Суд неодноразово наголошував на обмеженому застосуванні принципу преюдиційності. Зокрема, у постанові від 18 червня 2024 року у справі № 914/585/22 зазначено, що преюдиційне значення мають лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися та були встановлені судом у попередній справі, за участю тих самих сторін або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Правова оцінка таких обставин, здійснена іншим судом, не має преюдиційного значення. Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.04.2020 у справі № 826/10454/18 наголосив, що\~преюдиційність не може розглядатися розширено і не може поширюватися на обставини, які не є предметом прямого встановлення у попередній справі. Також у справі № 640/18568/20 (постанова ВС від 01.07.2021) суд зазначив, посилання на преюдиційність можливе виключно у випадку повного збігу предмета спору, складу сторін та правових підстав. Обставини справи, встановлені судовими рішеннями у справі №333/8488/23 не мають приюдиційного значення під час вирішення даного спору, оскільки предмет спору не є тотожним із тим, який перебував на розгляді судів у справі 333/8488/23. Обставини справи у спірний період (визначений позивачем у цій справі) судами не досліджувалися. Вивчивши матеріали та обставинт справи, заслухавши учасників, їх доводи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed