Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

21.07.2025р. позивачка [PERSON] , через свого представника адвоката Гергіль Ю.І. (діє на підставі ордеру серії АЕ № 1407032 від 17.07.2025р.) звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Віннер» (далі ТОВ «Скай-Віннер») про надання дозволу на розпорядження та використання біологічного матеріалу. Позов обґрунтований тим, що 12.07.2019р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Чоловік позивачки, [PERSON] був військовослужбовцем Збройних Сил України, який до останнього дня захищав державу Україну та її громадян від збройної агресії російської федерації. Позивачка та її чоловік декілька років мріяли про батьківство, але з урахуванням стану здоров`я позивачки та того, що [PERSON] був військовослужбовцем та проходив військову службу, сімейна пара Гребенькових стали пацієнтами (клієнтами) ТОВ «Скай-Віннер» - медичний центр «Геліос» (Центр сімейного здоров`я та реабілітації), в якій позивачка разом із чоловіком планували проведення екстракорпорального запліднення (ЕКЗ). 30.11.2023р. після огляду позивачки, лікарем [PERSON] було надано консультаційний висновок в якому було зазначено: дані про чоловіка та шлюб; результати спермограми чоловіка; рекомендації лікаря та призначення лікування з метою підготовки до здійснення ЕКЗ, в тому числі, зазначення щодо необхідності здійснення кріоконсервації сперми. Враховуючи те, що чоловік позивачки був військовослужбовцем, який безпосередньо перебував у зоні бойових дій, подружжя [PERSON] просили відповідача надати інформацію про те, чи може позивачки, у разі непередбачуваних обставин, використати біологічний матеріал без чоловіка, де відповідачем було завірено позивачку, що потрібна тільки довіреність від чоловіка. 22.12.2023р. чоловіком позивачки була підписана заява про кріоконсервацію його біоматеріалу (сперми) про що складений акт виконаних робіт № 723 від 22.12.2023р. [INFO] в результаті бойових дій, в н.п. Леонідівка, Бахмутського району Донецької області, чоловік позивачки [PERSON] загинув. 10.09.2024р. позивачка звернулася до лікаря клініки Ільяшенко О.Є. для того, щоб повідомити про смерть її чоловіка. 19.09.2024р. позивачка приїхала до відповідача, де ї повідомили, що необхідно врегулювати юридичні питання використання біологічного матеріалу її чоловіка. 22.11.2024р. директором клініки Коваленко В.В. було повідомлено позивачку, що вона не може використати біологічний матеріал чоловіка, оскільки у неї відсутні відповідні документи на його використання. Представником позивачки неодноразово були направлені адвокатські запити щодо використання позивачкою біоматеріалу її загиблого чоловіка шляхом ЕКЗ, проте позитивних відповідей відповідачем не надано. Вказує, що позивачка хоче завершити лікування та отримати медичні послуги з посмертним використанням кріоконсервованого за життя репродуктивного матеріалу чоловіка. На підставі викладеного, просить суд надати [PERSON] права на розпорядження та використання біологічного матеріалу [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] що знаходиться на зберігання у ТОВ «Скай-Віннер», а також стягнути з ТОВ «Скай-Віннер» на користь позивачки судові витрати. Відповідачем ТОВ «Скай-Віннер» [PERSON] в порядку ст. 178 ЦПК України поданий відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 30.11.2023р. позивачка була на прийомі у лікаря-репродуктолога ТОВ «Скай-Віннер» зі скаргами на безпліддя протягом 5 років. Після огляду позивачки, лікарем було надано відповідний консультаційний висновок, згідно якого було рекомендовано в тому числі здійснення кріоконсервації сперми чоловіка [PERSON] 22.12.2023 року за заявою [PERSON] було здійснено кріоконсервацію його сперми, що підтверджується актом виконаних робіт №723 від 22.12.2023р. та заявою на кріоконсервацію (зберігання) сперми, ооцитів, ембріонів, оваріальної тканини чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка від 22.12.2023р. Сперма [PERSON] наразі у досі зберігається у ТОВ «Скай-Віннер». Також, 22.12.2023р. позивачкою та [PERSON] було повідомлено про наявність у позивачки нотаріальної довіреності від імені [PERSON] , якою останній уповноважив позивачку, зокрема, обирати методику ДРТ для лікування безпліддя, розпоряджатись [PERSON] біологічним матеріалом (статевими клітинами, ембріонами), вирішувати питання щодо проведення подальшої кріоконсервації, зберігання та розморожування біологічного матеріалу тощо. У вересні 2024 року позивачка в телефонному режимі повідомила лікаря-репродуктолога ТОВ «Скай-Віннер» про загибель [PERSON] на що їй було усно повідомлено, що відповідно до ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю інтересів припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. При цьому, сперма не входить до спадщини за законом. Процедура спадкування регулюється Цивільним кодексом України, і в ньому мова йде про перехід майнових прав та обов`язків померлої особи до спадкоємців. Сперма, як біологічний матеріал, не є об`єктом майнових прав і не може бути спадковим майном. Вказані обставини були повідомлені позивачці та запропоновано звернутись до суду з метою встановлення права на розпорядження та використання біологічного матеріалу померлого. Вказує, станом на час звернення [PERSON] до ТОВ «Скай-Віннер» з метою кріоконсервації його біологічного матеріалу та подальшого його зберігання, заява на кріоконсервацію сперми, ооцитів, оваріальної тканини чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка була складена у відповідності до Порядку, чинного на час звернення, який не передбачав можливості врахувати необхідності передбачити розпорядження репродуктивними клітинами на випадок смерті особи чи оголошення її померлою. Також [PERSON] за час життя не звертався до ТОВ «Скай-Віннер» з заявами про розморожування біологічного матеріалу (сперми) у відповідності до додатку №24 в чинній редакції. Крім того, на час звернення [PERSON] до ТОВ «Скай-Віннер», так і на даний час законодавством України не передбачено правовий механізм щодо розпорядження та подальшого посмертного використання кріоконсервованого за життя репродуктивного матеріалу померлої особи, в тому числі військовослужбовців, а тому у ТОВ «Скай-Віннер» відсутні обгрунтовані та правові підстави для надання позивачці наявного у нас біологічного матеріалу (сперми) [PERSON] для проведення ДРТ, як на тому наполягає позивачка. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки у повному обсязі. Представником позивачки [PERSON] адвокатом Гергіль Ю.І. у відповідності до ст. 179 ЦПК України подана відповідь на відзив, в якій вказано, що відзив містить суперечливість та не логічність у позиції сторони відповідача. Посилання сторони відповідача на те, що «до функціональних обов`язків юрисконсульта ТОВ «Скай-Віннер»» не входить надання консультацій з юридичних питань пацієнтам ТОВ «Скай-Віннер», роз`яснення їм питань представництва інтересів особи чи порядку проведення ДРТ» суперечить природі їх функцій у сфері ДРТ, де договірні відносини є невід`ємною частиною самої медичної процедури. Крім того, відповідно до положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення права військовослужбовців та інших осіб на біологічне батьківство (материнство)», до статті 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» внесено зміни, що гарантують військовослужбовцям право на безоплатний забір, кріоконсервацію та зберігання репродуктивних клітин у період воєнного стану. Постановою Кабінету Міністрів України № 156 від 11.02.2025р. передбачено фінансування вищевказаних послуг за рахунок державного бюджету через НСЗУ, незалежно від дати забору клітин. Таким чином, зазначення щодо того, що позивачка мала/має сплачувати грошові кошти за отримання послуг кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу суперечать та не узгоджуються із вимогами чинного законодавства. Отже, ознайомившись із змістом відзиву на позовну заяву, сторона позивачки вважає, що такий відзив не містить жодного зазначення обставин, жодної правової оцінки та жодних доказів, якими відповідач обґрунтовує свою не згоду із позовними вимогами у зв`язку із чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачем ТОВ «Скай-Віннер» [PERSON] в порядку ст. 180 ЦПК України подані заперечення на відповідь на відзив, яке містить аналогічне обґрунтування, що викладене у самому відзиві. Суд вирішує справу за наявними матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Встановлені наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, зареєстрованому 12.07.2019р. Індустріальним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії військового квитка, серії [NUMBER] чоловік позивачки [PERSON] 06.05.2022р. на підставі Указу Президента України № 69/22 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України. 22.12.2023р. у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю. була посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] на представництво його інтересів, зокрема обирати методику ДРТ для лікування безпліддя, розпоряджатись [PERSON] біологічним матеріалом (статевими клітинами, ембріонами), вирішувати питання щодо проведення подальшої кріоконсервації, зберігання та розморожування біологічного матеріалу тощо. Згідно із довідкою від 30.12.2023р., наданої [PERSON] лікарем ТОВ «Скай-Віннер» [PERSON] , сімейна пара проходить лікування безпліддя за допомогою ЕКЗ у клініці репродуктивної медицини. 08.09.2024р. [PERSON] [INFO] загинув під час виконання бойового завдання на території н.п. Леонідівка, Бахмутського району, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.09.2024р. Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також копією лікарського свідоцтва № 4105м/2259л від 14.09.2024р. 04.06.2025р.\~ [PERSON] \~звернулась до\~ТОВ «Скай-Віннер» із заявою, в якій просила надати дозвіл на розпорядження біологічним матеріалом (спермою) покійного чоловіка [PERSON] з метою подальшого здійснення запліднення. На неодноразові запити адвоката Гергіль Ю.І. щодо надання клінікою дозволу на розпорядження [PERSON] біоматеріалом її загиблого чоловіка, ТОВ «Скай-Віннер» вказувала, що відомості відносно [PERSON] становлять лікарську таємницю. Крім того, за клопотанням сторони позивача, ухвалою суду від 30.07.2025р. були витребувані докази, які ТОВ «ТОВ «Скай-Віннер»» були направленні до суду через підсистему «Електронний суд», а саме: довідка ТОВ «Скай-Віннер» №01-08/2025 від 01.08. 2025р., яка містить відомості про номер (назва) маркування, місцезнаходження, стан збереження біологічного матеріалу (кріоконсервованої сперми), наданої чоловіком позивачки [PERSON] у клініці ТОВ «Скай-Віннер» Центр сімейного здоров`я та реабілітації «Геліос»; засвідчена належним чином копія заяви [PERSON] на кріоконсервацію сперми, ооцитів, оваріальної тканини чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка; витяг (відомості) з журналу обліку зберігання та використання сперми пацієнтів щодо біологічного матеріалу [PERSON] , що був кріоконсервований та зберігається у ТОВ ТОВ «Скай-Віннер». Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Чинним законодавством України допоміжні репродуктивні технології - ДРТ визначаються як методики лікування безпліддя, за яких маніпуляції з репродуктивними клітинами, окремі або всі етапи підготовки репродуктивних клітин, процеси запліднення і розвитку ембріонів до перенесення їх у матку пацієнтки здійснюються в умовах іn vitro. Іn vitro - техніка виконання експерименту чи інших маніпуляцій у спеціальному лабораторному посуді або у контрольованому середовищі поза живим організмом. Право на репродуктивні права регулюється Законом України «Основи законодавства України про здоров`я»,\~Цивільним кодексом України,\~Сімейним кодексом України, наказами Міністерства охорони здоров`я України та іншими документами. Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» дозволяє використання штучного запліднення та імплантації ембріона за медичними показаннями дорослої жінки, з якою проводиться така дія, за умови письмової згоди подружжя, забезпечення анонімності донора та збереження медичної таємниці. Частиною 7\~ст. 281 ЦК України\~встановлено, що повнолітні жінка або чоловік мають право за медичними показаннями на проведення щодо них лікувальних програм допоміжних репродуктивних технологій згідно з порядком та умовами, встановленими законодавством. Відповідно ч. 1\~ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є нематеріальні блага, зокрема репродуктивний матеріал чоловіків, які виявили бажання його кріоконсервувати. Питання донорства репродуктивних клітин частково регулюються\~ЦК України, зокрема ст. 290. Частиною 1.\~ст. 290 ЦК України\~визначено, що повнолітня дієздатна фізична особа має право бути донором репродуктивних клітин. Частиною 3\~ст. 290 ЦК України\~передбачено право фізичної особи дати письмову згоду на донорство її органів та інших анатомічних матеріалів на випадок своєї смерті або заборонити його. Особа донора не повинна бути відомою реципієнту, а особа реципієнта - родині донора, крім випадків, коли реципієнт і донор перебувають у шлюбі або є близькими родичами. Заморожування (кріоконсервація) сперми та інших біологічних репродуктивних матеріалів людини регулюється Порядком застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні (далі\~Порядок), затвердженим\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.09.2013р. №787, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.10.2013р. за №1697/24229. Відповідно до розділу VII Порядку, в редакції чинній станом на момент звернення [PERSON] із заявою до клініки про кріоконсервацію біологічного матеріалу, кріоконсервація сперми, ооцитів, ембріонів та біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка, оваріальної тканини та їх зберігання здійснюються зазаявою на кріоконсервацію сперми, ооцитів, оваріальної тканини чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка (додаток 20), та заявою на кріоконсервацію ембріонів (додаток 21). Дані заносяться до журналу обліку, зберігання та використання сперми пацієнтів, біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка, що підлягають кріоконсервуванню (додаток 22), журналу обліку, зберігання та використання кріоконсервованих ооцитів, журналу обліку, зберігання та використання кріоконсервованої тканини яєчника (додаток 23), журналу обліку, зберігання та використання кріоконсервованих ембріонів. Заклад охорони здоров`я забезпечує необхідний режим зберігання та використання біоматеріалу на основі рекомендованих і апробованих протоколів виробників живильних середовищ. Процедура заморожування та розморожування проводиться ембріологом на підставі заяви на розморожування сперми, ооцитів, оваріальної тканини чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка, за формою, наведеною у додатку 24 до цього Порядку, та заяви на розморожування і перенесення ембріонів за формою, наведеною у додатку 25 до цього Порядку. Також, як вбачається у редакції станом на час звернення чоловіка позивачки до клініки [PERSON] , заява підписана останнім у відповідності до додатку 20 передбачала висловлення волевиявлення особи на згоду проведення кріоконсервації і зберігання відповідного біологічного матеріалу на відповідний строк. Також особа попереджалась, що біологічний матеріал після кріоконсервації може стати не придатним для використання; настання вагітності при використанні розмороженого біологічного матеріалу не гарантовано. Отже, проведення кріоконсервації та подальше зберігання відповідного біологічного матеріалу, безпосередньо передбачає його заморожування. Також, як вже судом зазначалось, у відповідності до Порядку чинного станом на час звернення [PERSON] до клініки, процедура заморожування та розморожування проводиться ембріологом на підставі заяви на розморожування сперми, ооцитів, оваріальної тканини чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчка або його придатка, за формою, наведеною у додатку 24 до цього Порядку Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] поряд з заявою за додатком 20 до Порядку, безпосередньо також надавалась заява за додатком 24 до Порядку. Вказана заява за додатком 24 до Порядку, чинним станом на час звернення [PERSON] до клініки, передбачала зокрема умови про те, що після закінчення визначеного строку зберігання кріоматеріалів зберігання їх буде припинено незалежно від причин. В подальшому,\~Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 06.03.2024р. за №383\~внесено зміни до вищевказаного Порядку, відповідно до яких у тому числі зазнали зміни до форми заяви за додатком № 24, а саме абзац перший додатка 24 до цього Порядку після слів «у моїй заяві щодо застосування ДРТ» доповнити словами «/вказаних в заяві (розпорядженні) іншої особи (необхідне підкреслити) щодо розпорядження репродуктивними клітинами на випадок смерті чи оголошення її померлою ___» (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата, рік народження, вид документа, дата його складання), слово «мого» виключити. Отже, станом на час звернення чоловіка позивачки до відповідача, з метою кріоконсервації його біологічного матеріалу та подальшого його зберігання, складені заяви у відповідності до Порядку, чинного на час звернення, не передбачали можливості врахувати необхідності передбачити розпорядження репродуктивними клітинами на випадок смерті особи чи оголошення її померлою. Також як вбачається, чоловік позивачки за час життя не звертався до клініки з заявами про розморожування біологічного порядку у відповідності до додатку №24 в чинній редакції. За наслідком чого, чоловік позивачки був взагалі позбавлений можливості передбачати необхідність надання та складання відповідного розпорядження репродуктивними клітинами на випадок смерті чи оголошення померлим. В подальшому, Законом № 3496-IX від 22.11.2023р. пункт 1\~статті 11\~Закону України\~«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено абзацом десятим, згідно з яким у період дії воєнного стану військовослужбовці, визначені у підпункті 1 пункту 1\~статті 3 цього Закону, мають право на безоплатне отримання медичної послуги, пов`язаної із забезпеченням реалізації їхнього права на біологічне батьківство (материнство), зокрема на здійснення забору, кріоконсервації та зберігання їхніх репродуктивних клітин на випадок втрати репродуктивної функції при виконанні обов`язків із оборони держави, захисту Вітчизни та інших покладених на них обов`язків відповідно до законодавства, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.3 п.2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3496-IX від 22.11.2023р., встановлено, що у разі смерті або оголошення судом померлою особи, репродуктивні клітини якої зберігаються відповідно до законодавства, їх безоплатне зберігання відповідно до цього\~Закону\~здійснюється протягом трьох років з моменту смерті такої особи або оголошення судом її померлою. Після закінчення цього строку подальше зберігання таких клітин може бути продовжене за рахунок іншої особи, визначеної у заповіті особи щодо власних репродуктивних клітин, які зберігаються відповідно до законодавства, на випадок її смерті або оголошення судом її померлою. Зазначені обставини в цілому свідчать про відсутність правового механізму щодо розпорядження та подальшого посмертного використання кріоконсервованого за життя репродуктивного матеріалу чоловіків. На підставі викладеного в цілому вбачається, що позивачка разом з чоловіком [PERSON] , померлим [INFO] , звернулись до відповідача з метою застосування методик допоміжних репродуктивних технологій, за наслідком чого відповідачем було здійснено кріоконсервування біологічного матеріалу [PERSON] та подальше його зберігання. Тобто, чоловік позивачки діяв відповідно до своєї доброї волі. Конституцією України\~закріплено норму, яка визнає права людини, її життя та здоров`я, честь і гідність, власне саму людину найвищою соціальною цінністю в державі. Безпосередньо забезпечення та реалізація гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина є однією з пріоритетних функцій правової та соціальної держави та є її обов`язком. Одним із основних та важливих природних прав людей є репродуктивне право, що може реалізовуватися різними способами, забезпеченими законодавцем. Власне даний вид прав реалізується через батьківство. Позивачка наполягає на тому, що вони з загиблим чоловіком добровільно розпочали вищевказану процедуру, хоче її завершити та отримати медичні послуги з посмертним використанням кріоконсервованого за життя репродуктивного матеріалу чоловіка. Оскільки використання штучного запліднення з посмертним використанням кріоконсервованого за життя репродуктивного матеріалу чоловіка торкається делікатних моральних та етичних питань, а правовий механізм щодо такого розпорядження не врегульований, суд вважає, що межі оцінки можливості відновлення права позивачки судом мають бути настільки широкими задля можливості досягнення балансу приватних та публічних інтересів. Поряд з цим, судом враховується, що згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Також, ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом також враховується, що у відповідності до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004у\~справі № 1-33/2004. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю\~змагальні документ, що стосуються прав\~та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ «Скай-Віннер» слід задовольнити шляхом надання їй дозвл на розпорядження та використання біологічного матеріалу [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , що знаходиться на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Віннер». У відповідності до вимог ст. 265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки, при зверненні до суду із даним позовом, позивачкою судовий збір у сумі 1211, 20 грн. не був сплачений, а її позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, тому у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211, 20 грн. на користь держави. Крім того, позивачкою при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову був сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн., у зв`язку з чим, її слід стягнути з відповідача на користь відповідачки.

Outcome: approved