Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

[PERSON] , яка діє від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно [PERSON] . За результатами звернення позивачки до нотаріальної контори їй було видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок, транспортний засіб та одну земельну ділянку, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 4824883900:04:000:0083, загальною площею 6,3090 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно. Тому, посилаючись на викладене та неможливість реалізації своїх спадкових прав у інший спосіб, позивачка просила суд про визнання за нею права власності на вказану вище земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника адвоката Лещенка О.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивачки. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши доводи позову, матеріали справи та спадкові справи, заведені до майна померлого [PERSON] , судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 27.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, який було посвідчено секретарем Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 49, за яким заповів все своє майно [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , (повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 562 від 09.12.2021 року). 21.12.2021 року законний представник [PERSON] [PERSON] звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 189/2021, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , 11.07.2025 року [PERSON] було видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,3132 га, кадастровий номер 4824883900:04:000:0084; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; автомобіль Chevrolet Aveo, номерний знак [NUMBER] . Проте 11.07.2025 року Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було відмовлено законному представнику [PERSON] [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,3090 га, кадастровий номер 4824883900:04:000:0083, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, а саме держаного акта на право приватної власності на землю. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до органів нотаріату не зверталися, інші свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалися. Відповідно до копії держаного акта на право приватної власності на землю серії І-МК № 003913, виданого на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Новопетрівської сільської ради від 02.04.2001 року № 5, за життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,31 га, на території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність [PERSON] спірної земельної ділянки також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 121617382 від 23.04.2018 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800561772023 від 04.12.2023 року; відомостями про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 374428472 від 16.04.2024 року, відповідно до яких у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка кадастровий номер 4824883900:04:000:0083, площею 6,3090 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі\~ст.\~1233\~ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки у позивача відсутній оригінал держаного акта на право приватної власності на землю, що позбавляє його можливості реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: approved