Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача у заявах по суті. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі по тексу позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) із позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 514543375, на суму 8200,00 грн, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надала відповідачу кредит у розмірі 8200,00 грн на банківську картку [NUMBER] , яка вказана відповідачем у заявці на укладення цього договору. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 233 від 13.06.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01, предметом цього договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 19.12.2024 до договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 08.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач вказує, що станом на день звернення із цим позовом до суду заборгованість відповідача за кредитним договором не погашена та становить - 39783,04 грн, із якої: 8200,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 31583,04 грн - сума заборгованості за відсотками. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 39783,04 грн, судові витрати в розмірі судового збору - 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відзив на позовні зуяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 03.09.2025 позивач ТОВ «ФК «ЕЙС » скерувало до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі через підсистему «Електронний суд» позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 04.09.2025 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання про витребування доказів. 15.09.2025 до суду від АТ «Райффайзен Банк» надійшли витребувані судом письмові докази. У судові засідання 24.09.2025 та 20.10.2025 представник позивача не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судові засідання 24.09.2025 та 20.10.2025 відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання, однак поштова кореспонденція повернулася до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Відзив на позовну заяву відповідач не подав, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вжиті вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу з внесенням до протоколу судового засідання про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права. Правовідносини між сторонами, які виникли щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Оцінка судом аргументів сторін. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 10.04.2023 відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (а.с. 23-24) і Паспортом споживчого кредиту (а.с. 12-13), Порядком дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 26-27), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після цього відповідач звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою про отримання грошових коштів в кредит від 10.04.2023 (а.с. 25), в якій вказав свої персональні дані, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, суму кредиту - 8200,00 грн. Цього ж дня, 10.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений Договір кредитної лінії № 514543375 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 14-22). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора (а.с. 28). Відповідно до умов п. 2.1 Договору кредитної лінії № 514543375 від 10.04.2023, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту в сумі 8200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника (п. 2.2. Договору). Згідно з п. 2.3. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 8200,00 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернутий орієнтовно до 10.05.2023. У пункті 7.1 договору сторони узгодили, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 10.05.2023 та є дисконтним періодом. Порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами сторони договору узгодили у розділі 8 Договору кредитної лінії. Так, проценти за користування кредитом нараховуються під час дисконтного періоду за процентною ставкою в розмірі 743,50 процентів річних, що становить 2,04 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Порядок пролонгації договору сторони узгодили в п. 3.3 та п. 3.4 договору. Так, сторони домовилися, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2509,20 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через Особистий кабінет. Продовження строку дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов договору в бік погіршення для Позичальника. Всі істотні умови які застосовуються протягом всього строку дії цього договору зазначенні в цьому договорі в момент його укладення. Оскільки пролонгація не змінює істотних умов договору, зокрема строку дії Договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим договором умов користування Кредитом без зміни строку дії Договору. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 10.04.2023 Догору кредитної лінії № 514543375. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Суд установив, що 10.04.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 8200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.04.2023 (а.с. 31), довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 24.05.2025 (а.с. 33), інформацією про рахунок наданою АТ "Райффайзен Банк" від 10.09.2025. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази виконання Первісним кредитором умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Разом з тим, укладення договору кредитної лінії та отримання кредитних коштів в розмірі 8200,00 грн відповідач не спростував. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами кредитного договору обов`язків матеріали справи не містять. Із досліджених наданих позивачем розрахунків заборгованості, суд установив, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося відповідачу в період із 10.04.2023 по 13.06.2023 (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 60) та в період із 13.06.2023 по 19.12.2024 (ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 61) і складає 39783,04 грн, з якої: 8200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 31583,04 грн заборгованість по процентам. Слід зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 05.04.2023 № 910/4518/16. За цих обставин суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором кредитної лінії № 514543375 від 10.04.2023 у сумі 15530,80 грн, із якої 8200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 7330,80 грн - заборгованість по процентам, нарахована протягом строку кредитування з 10.04.2023 по 10.05.2023. Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за Договором кредитної слід вказати таке. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (пункт 2.1) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 38). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2020 (а.с. 39). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2021 (а.с. 39 зворотній бік - 40). 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2022 (а.с. 40 на звороті). 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2023 (а.с. 40 на звороті). 31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2024 (а.с. 41). Отже, відповідно до указаних додаткових угод строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 неодноразово продовжувався та договір діяв до 31.12.2024. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, викладеному у редакції від 31.12.2020 (додаткова угода № 26), право вимоги права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 233 від 13.06.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 514543375 від 10.04.2023 на загальну суму 19012,44 грн (а.с. 42). 19.12.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до умов якого, у п. 2.1, визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 45-46). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 19.12.2024 до договору факторингу № 19/1224-01, ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 514543375 від 10.04.2023 на загальну суму 39783,04 грн (а.с. 48). 08.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги (а.с. 52-53). Цього ж дня, 08.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та позивачем підписаний акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е, за змістом якого фактор прийняв реєстр боржників. Позивачем наданий витяг з Реєстру боржників від 08.07.2025, відповідно до якого право вимоги до відповідача за кредитним договором № 514543375 від 10.04.2023 на загальну суму 39783,04 грн перейшло від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 55-56). За вказаних обставин суд вважає, що позивачем доведено належними доказами набуття ним права вимоги відповідача за кредитним договором № 514543375 від 10.04.2023. Проаналізувавши положення статей 1077, 1078, 1081ЦК України, слід вказати, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Оскільки первісний кредитор мав право здійснювати нарахування процентів за користування кредитними коштами в період строку кредитування, тобто з 10.07.2023 по 10.05.2023, то саме за вказаний період позивач набув право вимоги до відповідача. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 25991 від 02.09.2025 (а.с. 9) позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позовних, на загальну суму 15530,80 грн, що становить 39,04 %, то з відповідача підлягає стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 945,70 грн. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, суд враховує таке. Частинами 1 та 3 ст. 13 3ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2)\~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18. Ураховуючи обсяг правничої допомоги, наданої позивачу при розгляді цієї справи судом, надання позивачем договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 (а.с. 63-64), додаткову угоду № 25770853162 від 09.07.2025 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 (а.с. 65), акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 (а.с. 66), те, що справа є малозначною, її розгляд здійснюється за правилами спрощеного провадження, представник позивача не приймав участь у судових засіданнях, часткове задоволення позовних вимог (39,04 %), то до стягнення підлягає 2732,80 грн. Суд вважає, що такий розмір компенсації позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності, пропорційності та справедливості. Покликаючись на положення статей 259,263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial