Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про зняття арешту з\~ належного йому нерухомого майна - 43/100 частки виробничого цеху, площею 1023,3 м.кв., зображеного в плані літ. «Б», а також підвального приміщення під ним №ІV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасувати запис про арешт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та про визнання за ним\~ право власності на 43/100 частки виробничого цеху, площею 1023,3 м.кв., зображеного в плані літ. «Б», а також підвальне приміщення під ним №ІV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовує тими обставинами, що 07 липня 2011 року [PERSON] подарував йому 43/100 частки виробничого цеху, площею 1023,3 м.кв., зображеного в плані літ. «Б», а саме: підвальне приміщення під №ІV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується Договором дарування від 07.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Барабаш Р.С. і зареєстрованого в реєстрі за №1722. Отримавши на руки Договір дарування, він був впевнений, що вчинив всі дії, щоб бути повноцінним власником цього майна, але відразу не звертався, щоб його зареєструвати, вважаючи, що майно відразу зареєстроване нотаріусом. Жодних дій з метою реєстрації майна він не робив до 2024 року. У 2024 році він отримав лист від ГУ ДПС в івано-Франківській області, де містилось Податкове повідомлення-рішення від 21.06.2024 року №0944079-2409-0905-УА26060130000047466 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фіз.особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 34\~011 грн. 65 коп. Дане рішення він пробував оскаржити в суді, але суд відмовив йому у задоволенні позову. Після того вказану суму податку він сплатив. 23.01.2025 року він заплати частину податку в розмірі 18\~843 грн. 00 коп податок на нерухоме майно (вище вказаний цех) за 2024 рік. Сплативши податок на нерухомість, він попросив працівників Долинського відділу ДПС роздрукувати йому Витяг з державного реєстру на право власності на нерухоме майно, щоб на руках мати офіційне підтвердження права власності, але вони повідомили, що в реєстрі така інформація відсутня. І тоді вияснилось, що дане майно він просто не прореєстрував. Щоб провести реєстрацію вище вказаного цеху він звернувся до державного реєстратора Є. Паламар в м. Долина, проте отримав Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій з підстави наявного обтяження речових прав на нерухоме майно арешт нерухомого майна відчужувача. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в графі «Відомості про об`єкт нерухомого майна» та «Відомості про право власності» вказано, що власником 43/100 приміщення виробничого цеху, що знаходиться по [ADDRESS] , є [PERSON] і на все майно якого накладено арешт. Отже, вияснилось, що оскільки після Договору дарування він не зареєстрував на себе право власності на подароване майно (виробничий цех), то в офіційному Державному реєстрі це нежитлове приміщення надалі числиться за попереднім власником. На запит адвоката отримав відповідь за підписом в.о. начальника відділу ДВС В.Соловій, згідно якої: 03.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано все нерухоме майно боржника ( [PERSON] ) та внесено відповідні записи в реєстри. Додатково [PERSON] усно повідомив, що не може зняти арешт саме з цього майна, бо він накладався на все належне боржнику майно. За вказаних обставин, він не може зареєструвати належне йому майно, а відповідно і надалі ним розпоряджатись. 15.09.2025 на адресу суду від в.о. начальника Долинського ВДВС В.Соловій надійшов відзив, де ідеться про те, що на розгляді у Долинському районному суді перебуває справа № 343/1695/25 від 01.09.2025р за позовною заявою [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна. Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає, що у задоволенні даної позовної заяви має бути відмовлено у зв`язку з наступним. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11,09.2025р на спірний об`єкт нерухомого майна, а саме 43/100 частки виробничого цеху зареєстровано право власності на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Щодо боржника [PERSON] (РНОКПГІ [NUMBER] ) у Долинському ВДВС відкрито 4 виконавчі провадження на загальну суму 782421,64 грн. Оскільки боржник самостійно не виконує рішення суду, державним виконавцем для задоволення потреб стягувачів 03.10.2020 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно. Станом на момент подачі відзиву у Долинському ВДВС відсутні відомості щодо погашення заборгованості по вищевказаним виконавчим про садженням, а отже відсутні підстави для зняття арешту з м ійна, які зазьачені у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч.б Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Частиною 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Просить у задоволенні позовної заяви [PERSON] щодо зняття арешту з 43/100 частки виробничого цеху, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відмовити. Розгляд справи, який призначено на 25.09.2025р проводити без їхньої участі. Учасники справи в судове засідання не з`явились . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Кажук В.Б. в судове засідання не з`явились. Представник подав заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримують, просять задоволити. Не заперечують щодо заочного розгляду справи. Представник Долинського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Калуському районі\~Івано-Франківської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиціїподав письмовий відзив на позов, в якому позов не визнав та подав заяву про слухання справи у його відсутності. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] не прибув та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що \~07 липня 2011 року [PERSON] подарував [PERSON] , 43/100 частки\~виробничого цеху, площею 1023,3 м.кв., зображеного в плані літ. «Б», а саме: підвальне приміщення під \~ №ІV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором\~ дарування від 07.07.2011, посвідченого приватним нотаріусом Барабаш Р.С., зареєстрованого в реєстрі за №1722. Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79079948 від 23.05.2025, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Паламар Євгенія Геннадіївна, Долинська міська рада, Івано-Франківська області, розглянувши заяву від 21.05.2025 за реєстраційним номером 67046180, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: арешт нерухомого майна відчужувача. Вирішив: відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами. Як вбачається із відповіді за підписом в.о. начальника відділу ДВС В.Соловій від 08.08.2025 № 48029, згідно якої: 03.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано все нерухоме майно боржника ( [PERSON] ) та внесено відповідні записи в реєстри. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22). У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що накладання арешту на майно порушує права позивача, як власника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved