Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

26.08.2025 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Газопостачальна компанія\~«Нафтогаз України» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за спожитий\~природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача свої вимоги мотивував тим, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у період з 01.10.2021 року по 31.07.2025 року спожито природний газ на загальну суму 61190,38 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 29.08.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 08.09.2025 року та 11.09.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Боярського Віталія Сергійовича надійшли клопотання про доручення доказів, а саме квитанцій про сплату заборгованості за природний газ: платіжна інструкція №53 від 27.08.2025 року про сплату відповідачем [PERSON] заборгованості за спожитий газ в розмірі 20000,00 грн.; платіжна інструкція №54 від 29.08.2025 року про сплату відповідачем [PERSON] заборгованості за спожитий газ в розмірі 7000,00 грн.; платіжна інструкція №56 від 05.09.2025 року про сплату відповідачем [PERSON] заборгованості за спожитий газ в розмірі 20000,00 грн.; платіжна інструкція №53 від 05.09.2025 року про сплату відповідачем [PERSON] заборгованості за спожитий газ в розмірі 12666,47 грн.; платіжна інструкція №59 від 10.09.2025 року про сплату відповідачем [PERSON] заборгованості за спожитий газ в розмірі 14190,38 грн. Також надано акт звірки №3998911-в від 11.09.2025 року, відповідно до якого за даними ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» станом на 11.09.2025 року заборгованість складає: -229,96 грн. У судове засідання 14.10.2025 року позивач не з`явився, проте у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Від представника відповідача надійшов відзив відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з повною оплатою відповідачкою заборгованості за спожитий природний газ. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] щодо постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.10.2021 року по 31.07.2025 року обліковується заборгованість у розмірі 61190,38 грн. [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актуальною інформацією з реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3\~ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 по справі 6-59цс13 зазначається, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правилами постачання природного газу, що затверджені\~постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015\~передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам"\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно п.2.1.\~Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам", за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. Відповідно до п.1 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього\~Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що оскільки відповідач ухилялася від сплати заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, у неї існував борг за період з 01.10.2021 року по 31.07.2025 року у розмірі 61190,38 грн. Згідно квитанцій про сплату заборгованості за природний газ, а саме платіжної інструкції №53 від 27.08.2025 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за спожитий газ в розмірі 20000,00 грн.; платіжної інструкції №54 від 29.08.2025 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за спожитий газ в розмірі 7000,00 грн.; платіжної інструкції №56 від 05.09.2025 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за спожитий газ в розмірі 20000,00 грн.; платіжної інструкції №53 від 05.09.2025 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за спожитий газ в розмірі 12666,47 грн.; платіжної інструкції №59 від 10.09.2025 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за спожитий газ в розмірі 14190,38 грн. Також відповідно акту звірки №3998911-в від 11.09.2025 року, за даними ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» станом на 11.09.2025 року заборгованість складає: -229,96 грн. За таких обставин, оскільки відповідачем повністю сплачено заборгованість до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, підлягають залишенню без задоволення. Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією наявною в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Разом з тим, оскільки відповідачкою було повністю сплачено заборгованість після подання позовної заяви до суду, за таких обставин позовна вимога в частині стягнення з останньої на користь позивача судового збору підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial