Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У червні 2025 року від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути\~ з відповідача на свою користь за період з 01.10.2018 по 23.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 832,60 грн та 3 % річних у розмірі 577,71 грн, за період з 01.01.2024 по 01.05.2025 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 911,02 грн та 3 % річних у розмірі 217,04 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість за теплову енергію, яка не погашена у добровільному порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.06.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 28.08.2025. 13.08.2025 представник позивача Т.Недоступ звернулась через канцелярію суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 427973403 від 21.05.2025 вбачається, що [PERSON] є власником (частка 1/1) квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: договір дарування, 1-6194, 25.12.2004. Згідно розрахункового листа абонента та розрахункової відомості за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за вказаною вище адресою станом на 01.05.2025 рахувалась заборгованість: за надані послуги в розмірі\~17 092,82 грн за період з 01.10.2018 по 01.05.2025; в період з 01.10.2018 по 23.02.2022 сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 832,60 грн та 3 % річних у розмірі 577,71 грн; в період з 01.01.2024 по 01.05.2025 сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 911,02 грн та 3 % річних у розмірі 217,04 грн. З розрахункового листа абонента за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 27.08.2025 вбачається, що заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі\~17 092,82 грн за період з 01.10.2018 по 01.05.2025 сплачено у серпні 2025 року, у зв`язку з чим представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму заборгованості за надані послуги нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення споживачем (відповідачем) обов`язку в частині оплати наданих житлово-комунальних послуг за вказаною адресою за період з 01.10.2018 по 01.05.2025, внаслідок чого позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які заявлена позивачем до стягнення на підставі ст. 625 ЦК України. Суд зауважує, що сплата відповідачем основного боргу не звільняє його від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України, яке тривало в період з 01.10.2018 по 01.05.2025. Разом з тим, повну сплату відповідачем основного боргу після відкриття провадження у справі суд вважає фактичним визнанням позову в частині вимог. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 028 грн спдачеглшл судового збору.

Outcome: approved