Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Представник позивача, адвокат Маслюженко М.П., звернувся до суду із позовом в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов ґрунтується на Кредитному договорі №1/4498130, який був укладений 14 лютого 2022 року. Первісна сума кредиту становила 25 000 грн., а кінцевий термін його повернення був визначений 13 червня 2024 року. Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, становить 27 401,72 грн. (розрахована станом на 23 січня 2024 року). Ця сума включає: Строкову та прострочену заборгованість за тілом кредиту: 5 926,09 грн. + 9 848,51 грн. нараховані та прострочені відсотки: 141,97 грн. + 5 635,15 грн. Заборгованість по комісії (строкова та прострочена): 450 грн. + 5 400 грн. Перехід права вимоги: Позивач набув право вимоги на підставі послідовних договорів відступлення права вимоги (цесії): Спочатку первісний кредитор - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» - відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (Договір №1-2024 від 18.01.2024 року). Це право набуло чинності 24 січня 2024 року. Наступний перехід права вимоги відбувся 22 лютого 2024 року (Договір №2-2024), згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» відступило право вимоги на користь ТОВ «Санфорд капітал». Таким чином, ТОВ «Санфорд капітал» є належним кредитором і набуло право вимоги з 07 березня 2024 року. У зв`язку з цим ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення вказаної суми заборгованості в межах чинного законодавства. Ухвалою Комунарського районного суду Запорізької області від 12 березня 2025 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився. В позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Через канцелярію суду повторно надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подавала. В заяві від 18.08.2025 року та заяві від 15.10.2025 року зазначає, що хоче добровільно сплатити залишок заборгованості, просила розгул справи відкласти. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір № 1/4498130 від 14.02.2022 року, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 25000 грн. на строк з 14.02.2022 року по 13.06.2024 року з процентною ставкою 36 % річних та щомісячної комісійної винагороди за обслуговування заборгованості в розмірі 1,80%. Позичальником та АТ «Креді Агріколь Банк» при укладенні вказаного кредитного договору підписано також Додаток до договору - Таблицю обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором по споживчому кредиту (в.т.ч. Орієнтовний графік платежів по кредиту, стандартний графік погашення заборгованості). Згідно п.2.5 кредитного договору День виникнення простроченої заборгованості рахується з наступного дня після дня повернення кредиту, якщо в день повернення кредиту або до цього позичальник не сплатив суму нарахованих процентів та платіж за кредитом згідно графіка платежів по кредиту. 18.01.2024\~між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено Договір про відступлення прав вимог № 1-2024, у відповідності до умов якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Сонаті» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п.2.1 договору первісний кредитор АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає новому кредитору ТОВ «ФК «Сонаті»» права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору, встановлюється згідно реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у додатку № 1 до цього договору. Реєстр прав вимог на паперовому носії підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється відбитками печаток сторін і є невід`ємною частиною цього договору (п.2.2. договору). Пунктом 3.1 договору встановлено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог за зразком, наведеним у додатку № 1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в додатку № 4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. 22.02.2024\~між ТОВ «ФК «Сонаті» та\~ТОВ «Санфорд Капітал»\~укладено Договір про відступлення прав вимог №\~2-2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Сонаті» передає (відступає) ТОВ\~ТОВ «Санфорд Капітал»\~за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 27\~401,72\~грн., з яких: 5926,09 грн. за тілом кредиту, 9848,51 грн. за простроченим тілом кредиту, 141,97 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 5635,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 450 грн., заборгованість по комісії, 5400 грн., заборгованість по простроченій комісії. Вказана сума заборгованості за Кредитним договором розрахована Банком станом на 23.01.2024 року, і в подальшому Позивачем не змінювалась. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Санфорд Капітал» вказану суму заборгованості за кредитним договором та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422,40 грн., на правничу допомогу 7200 грн. Всі нарахування по заборгованості, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Креді Агріколь Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «Санфорд Капітал» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. До позову на підтвердження надання кредиту на підставі кредитного договору №\~1/4498130\~від 14.02.2022\~позивач додав виписки з рахунку, складені АТ «Креді Агріколь Банк»,\~де висвітлені транзакції нарахування кредитних коштів та на рахунок відповідачки, відсотки. Згідно розрахунку заборгованості та вищевказаних виписок за Договором №\~1/4498130\~від 14.02.2022 року, здійсненого первісним кредитором,\~заборгованість за кредитом станом на 14.02.2022 23.01.2024 становить у сумі 27\~401,72\~грн., з яких: 5926,09 грн. за тілом кредиту, 9848,51 грн. за простроченим тілом кредиту, 141,97 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 5635,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 450 грн., заборгованість по комісії, 5400 грн., заборгованість по простроченій комісії. Відповідно до заяви відповідача скерованої до Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.04.2025 року про відкладення судового засідання у зв`язку з наданням часу для добровільного погашення заборгованості, [PERSON] надає до суду платіжну інструкцію №88Х6-Р41К-3ХА4-4Е4А- від 26.03.2025 року про сплату на реквізити позивача суми 5000 грн., зазначаючи призначення платежу оплата кредиту. Крім цього, в заяві відповідача про відкладення судового засідання скерованої до Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2025 року, [PERSON] надає до суду платіжну інструкцію №1Р3С-5Р16-С63Х-К794- від 02.07.2025 року про сплату на реквізити позивача суми 5500 грн., зазначаючи призначення платежу оплата боргу. Таким чином, відповідач в період з часу з відкриття провадження судом 12.03.2025 року по 02.07.2025 року включно, добровільно сплатила суму заборгованості в розмірі 10500 грн. Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач частково виконала зобов`язання за кредитним договором, сплативши добровільно 10 500 грн., у період з березня по липень 2025 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. З наданих доказів убачається, що заявлена позивачем до стягнення сума 27 401,72 грн., була визначена станом на 23.01.2024 року, тобто до моменту здійснення відповідачем зазначених платежів. Відтак, сума боргу підлягає коригуванню на розмір фактично сплачених коштів 10 500 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією та простроченою комісією у розмірі 5850 (5400+450) грн., суд зазначає таке. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, тому особливості регулювання відносин між сторонами визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який на підставі положення ч.4 ст.263 ЦПК України, суд застосовує до спірних правовідносин. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В кредитному договорі №1/4498130 від 14.02.2022 року, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за управління кредитної заборгованості, обумовлена п.1.4.2. договору. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.4.2 щодо встановлення банком щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі від 1,80% від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення 5850 грн., комісії та простроченої комісії є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Тому їх нарахування є неправомірним та не підлягає стягненню з позичальника. Таким чином, із загальної заявленої до стягнення суми заборгованості 27401,72 грн., підлягає виключенню сума комісії - 5850,00 грн., а також віднімання добровільно сплачених коштів - 10500,00 грн. Розрахунок остаточної суми до стягнення складається з наступного: 27401,72 грн. (заявлена позивачем), ? 5850,00 грн. (неправомірна комісія) ? 10500,00 грн. (добровільна сплата) = 11051,72 грн. Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, правову оцінку наданим доказам та відповідно до вимог чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно сплатила частину заборгованості у розмірі 10500 грн., а також те, що заявлена до стягнення комісія є неправомірною та не підлягає включенню до складу боргу, суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 11051,72 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною позивача надано суду: договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ\~«Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС».\~Згідно умов договору гонорар за надання послуг визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг, зазначеного в додатку №2, та зазначається об`єднанням у акті приймання-передачі наданих послуг (п.3.2). Відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №1 від 05.02.2025 року за договором №1/04 від 01 квітня 2024 року, Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» надані послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржниці [PERSON] - 1200,00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості 6000,00 грн. Загальна вартість послуг 7200,00 гривень. Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ТОВ\~«Санфорд Капітал»\~послуг Адвокатського\~об`єднання «Альянс ДЛС»\~з надання правової допомоги в суді першої інстанції. Оскільки позов задоволено частково на 79%, витрати на правничу допомогу підлягають пропорційному стягненню в сумі 5688 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1913,70 грн. (79% х 2422,40 грн.). Суд дійшов висновку про можливість розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором без подальшого відкладення судового засідання, оскільки у справі було призначено та проведено п`ять судових засідань, під час розгляду яких відповідач здійснила часткове погашення заборгованості. Подальше відкладення розгляду справи до моменту повного виконання зобов`язань не знайшло свого підтвердження належними доказами та, на думку суду, призвело б до безпідставного затягування судового процесу, що суперечить вимогам статей 2, 12, 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України і порушувало б право позивача на своєчасний судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі викладеного,

Outcome: partial