Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

16 липня 2025 року від представника позивача, адвоката Красіловського Володимира Степановича, через систему «Електронний суд» на адресу Франківського районного суду м.\~Львова надійшла позовна заява в інтересах [PERSON] , відповідно до якої позивач просить суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, вчинений 25.05.2021, зареєстрований в реєстрі під номером 7998; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] 11\~522,30 грн, набутих відповідачем без достатньої правової підстави в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису; - вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] 11\~000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.07.2025 указану позовну\~заяву залишено\~без руху,\~встановлено процесуальний\~строк для\~усунення недоліків\~зазначених,\~із зверненням\~уваги на\~недотримання п.5\~ч.\~3\~ст.\~175,\~ч.\~5\~ст.\~177\~ЦПК України,\~зокрема відсутності\~доказів,\~на які\~посилається позивач,\~що може\~бути перешкодою\~для ухвалення\~судового рішення,\~зокрема з\~наданням документа\~щодо списання\~загальної суми\~стягнення з\~позивача,\~як боржника\~по виконавчому\~провадженню ВП\~№66745283,\~без розмежування\~виконавчого збору\~та витрат\~виконавчого провадження (а.с. 29-31). 22 липня 2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, із наданням скриншотів переписки (а.с. 32-67). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 68-69). 28 серпня 2025 року (вх.№\~26830/25) від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.\~75-91). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позиція позивача Підставою позову є порушення прав позивача, оскільки вимоги позивача не є безспірними, а договір не є нотаріально посвідченим. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за цим договором. Крім цього, позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, зокрема після стягнення з позивача 11\~522,30 грн, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису. Надалі, на підставі спірного виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу\~міста Кіровоградської\~області Шмальком\~Олександром Олександровичем відкрито виконавче провадження, в межах якого стягнуто 11\~522,30 грн, що є підставою для стягнення з відповідача коштів, набутих ним без достатньої правової підстави. Заперечення відповідача Відповідач з\~вимогами позовної\~заяви не\~погодився,\~зазначивши про\~укладення 06.09.2017\~позивачем із\~первинним кредитором,\~Акціонерним товариством\~«Ідея Банк» кредитного договору № Z70.203.77116 та отримання відповідних кредитних коштів у сумі 49\~999,00 грн, із встановленням строків їх повернення та сплати відсотків за користування ними. Первинним кредитором свої зобов`язання за договором кредиту виконано та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 49\~999,00 грн. Однак,\~позивач свої\~зобов`язання за\~кредитним договором\~не виконав,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість,\~право вимоги\~за якою\~на підставі\~договору факторингу\~№12/84\~від 26.11.2020\~перейшло до\~відповідача. Також акцентує увагу суду на безпідставності позовних вимог щодо стягнення 11\~522,30\~грн, оскільки надана позивачем на підтвердження своїх вимог квитанція на суму 11\~522,30 грн є доказом перерахування відповідної суми на рахунок приватного виконавця, а не на рахунок відповідача, тоді як на рахунок відповідача надійшли кошти в сумі 10\~020,27 грн, на підтвердження чого відповідачем надано квитанцію №\~7941-Р6М0-МКА6-3НХХ від 28.04.2025. Вважає вимогу позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованою та документально непідтвердженою, що є підставою для відмови у їх відшкодуванні. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору пояснень суду не надали. В судове засідання, призначене на 14.10.2025 учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача, відповідно до ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України, 01.09.2025 (вх.\~№27052/25) подав клопотання про розгляд справи без його та позивача участі за наявними матеріалами справи (а.с. 104-105). Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 79). Суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у\~ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Враховуючи неявку відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 06.09.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та позивачем укладено кредитний договір № Z70.203.77116, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49\~999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, згідно з умовами Договору (п. 1.1. Договору). Банк надає кредит у день підписання Договору, строком на 36 місяців (п. 1.2. Договору). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,50% (п. 1.3. Договору). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 9,50%, що разом із маржею банку складає змінну процентну ставку в розмірі 15,0000% (п. 1.4. Договору). Банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий Графік щомісячних платежів за кредитним договором (п. 1.7. Договору) (а.с. 49-50). Надалі, 26.11.2020 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено Договір факторингу №12/84, зміст якого суд встановити не може, зважаючи на надання йому лише копії першої та останньої (шостої) сторінок та витягу із Додатка №1 до нього (а.с. 84, 86). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії документа, 25.05.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 7998, яким з позивача, боржника за Кредитним договором № Z70.203.77116 від 06.09.2017, укладеним між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» (ЄДРПОУ: 19390819), правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу №12/84\~від 26.11.2020 є відповідач, стягнуто заборгованість за Кредитним договором № Z70.203.77116 від 06.09.2017, яка утворилась за період 26.11.2020 - 10.05.2021. Всього за спірним виконавчим написом визначено суму до стягнення у розмірі 114\~259,60 грн, що складається із: 43\~698,13 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту; 20\~262,55 грн простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; 49\~498,92 грн простроченої заборгованості за комісією. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача (без зазначення розміру), яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 45). На підставі указаного виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком Олександром Олександровичем 08.09.2021 відкрито виконавче провадження №66745283, із вчиненням виконавчих дій, у числі яких арешт коштів боржника (а.с.34-39, 53-55, 57). У межах виконавчого провадження №66745283 з позивача на рахунок UA183052990000026247025100514 Приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича (3231819134), відповідно до квитанції №\~7941-Р6М0-МКА6-3НХХ від 28.04.2025 цього дня о 16 год. 32 хв. стягнуто 11\~522,30 грн (а.с. 7, 56). Наступного дня, 29.04.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком Олександром Олександровичем перераховано стягувачу за виконавчим провадженням №\~66745283 - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 10\~020,27 грн (а.с. 85). Оцінка суду Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);\~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Установлені судом обставини не дають підстав дійти висновку про те, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису був оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Тому відсутні підстави вважати, що подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи відповідали вимогам, які пред`являється вище приведеним Переліком. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Умови вчинення виконавчого напису визначені п.3.1. Глави 16 розділу ІІ Порядку, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України,\~ статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.\~Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі №\~137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №\~6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №\~61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №\~916/3006/17. Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі №\~910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач стверджує про те, що його не повідомлено про наявність відповідних вимог відповідача, що позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача, або виконати їх. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У цивільній справі, що розглядається в процесі судового розгляду не встановлено дотримання ні першого, ні другого з етапів. При цьому, враховуючи те, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 12, 82 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому відповідачем позовних вимог не спростовано, та не доведено наявності безспірних вимог на момент звернення до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріальних дій. Встановлені судом обставини свідчать про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р. Щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз ст. 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17). У зв`язку з зазначеним, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~ст. 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі №\~334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17). Подібний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. При цьому, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. У справі, що розглядається ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заперечивши проти позову, спростував факт отримання коштів, списаних приватним виконавцем із банківського рахунку боржника у сумі 11\~522,30 грн, та довів факт отримання коштів у сумі 10\~020,27 грн. При цьому, при залишенні позовної заяви без руху суддею звернено увагу позивача на недоліки позовної заяви у цій частині. Надалі в ході судового розгляду представник позивача також просив суд розглядати справу за наявними у ній документами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 10\~020,27 грн. Розподіл судових витрат \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2\~422,40 грн судового збору за дві вимоги, одна із яких задоволена повністю, інша в частині (а.с. 26). Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 10\~020,27 грн, що становить 86,96 % (10\~020,27 х 100 % : 11 522,30), а тому судовий збір у пропорційному розмірі 1\~211,20 грн + 1\~053,26 грн (1\~211,20 х 86,96%) потрібно покласти на відповідача. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу Представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 11\~000,00 грн. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 12 ч.3\~ст. 2 ЦПК України\~визначає однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення стороною суми судових витрат на професійну правничу допомогу разом із першою заявою по суті спору, шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Згідно із частинами 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Частиною 3 ст.137 ЦПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до змісту додаткової постанови від 30.01.2025 у справі № 923/69/22 Верховний Суд наголосив на тому, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Такі докази, відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~(ч. 1\~ст. 86 ГПК України), суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~(ст. 74 ГПК України) сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам\~ст. 76-80 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача, адвокатом Красіловським Володимиром Степановичем, надано суду договір про надання правничої (правової) допомоги №29/25 від 26.05.2025, укладений між позивачем та адвокатом Красіловським Володимиром Степановичем, витяг з Акта приймання-передачі наданих послуг за договором № 29/25 про надання правничої (правової) допомоги від 26.05.2025 (а.с. 14, 17-18). Предметом договору про надання правничої (правової) допомоги №29/25 від 26.05.2025 є надання клієнту юридичних послуг та правничої (правової) допомоги з приводу будь-яких справ про адміністративні правопорушення, цивільних, сімейних, кримінальних, адміністративних, господарських справ, справ про порушення митних правил, дисциплінарних проваджень, розгляду скарг, заяв, звернень, будь-яких правопорушень без виключень (п. 1.1. Договору). Вартість послуг,\~порядок та\~строки виплати\~гонорару визначаються\~за згодою\~сторін додатковою\~угодою до\~цього договору (п. 6.1. Договору про надання правничої (правової) допомоги №29/25 від 26.05.2025). Відповідно до п. 6.2. Договору про надання правничої (правової) допомоги №29/25 від 26.05.2025, у випадку, якщо додаткова угода про вартість послуг та строки виплати гонорару не підписана сторонами протягом одного місяця з дати укладення цього Договору, вартість послуг адвоката становить 2\~000,00 грн за одну годину роботи, пов`язану з виконанням обов`язків за даним договором (представництво інтересів, надання правничої допомоги, складання позовної заяви, надання консультації, прибуття в судове засідання та участь у ньому, прибуття та участь у слідчих чи процесуальних діях, та інше) та підлягає оплаті на рахунок, вказаний у Договорі, протягом трьох днів, з дня направлення на адресу клієнта вимоги про оплату. Відповідно до Акта приймання-передачі наданих послуг за договором № 29/25 про надання правничої (правової) допомоги від 26.05.2025, адвокатом надано клієнту: «послуги зі складання процесуальних документів: [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих грошових коштів; клопотання про\~розгляд справи\~без участі позивача та без участі представника, вартістю 11\~000,00 грн (а.с. 14). Із змісту позовної заяви випливає, що за надання правничої допомоги визначено погодинну оплату гонорару адвоката, із розрахунку 2\~000,00 грн за одну годину його роботи. Відтак, представник позивача, не надавши додаткової угоди про вартість послуг і порядок розрахунків, і вказавши на визначення погодинної оплати, жодним іншим документом також не підтвердив кількості витраченого часу, крім цього не конкретизував які саме процесуальні документи включені у склад витрат, а єдине конкретизоване клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника не входить до складу витрат на надання професійної правничої допомоги. Оскільки учасником справи не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, що перешкоджає суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу, їх необхідності, розумності їх розміру та виправданості, і, представник відповідача вважає вимогу позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованою та документально непідтвердженою, суд дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5\~ст. 268 ЦПК України). Тлумачення норм права, щодо розмежування порядку проголошення судового рішення (скороченого або повного) у разі явки учасників справи у судове засідання та складання повного судового рішення за відсутності учасників справи здійснено Верховним Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. У зазначеній справі ним вказано про те, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. З урахуванням розумності положення частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України\~слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення у справі, призначеній до розгляду на 14.10.2025, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 14.10.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 16.10.2025. На підставі викладеного та

Outcome: partial