Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 27.06.2015 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим просив розірвати шлюб. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2025 заперечення представника відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено частково та призначено судове засідання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про надання строку на примирення. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у матеріалах справи міститься посилання представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову з підстав того, що існують підстави для збереження шлюбних відносин. Подала до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого убачається, що відповідач не погоджується з тим, що шлюбні відносити припинені та спільне господарство не ведеться, тому в її інтересах та інтересах спільної дитини відповідач має на меті зберегти сім`ю внаслідок чого просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив сторона позивача наполягала на розірванні шлюбу з підстав того, що між сторонами відсутні спільні інтереси та плани на майбутнє, заходи для примирення подружжя не дали позитивного результату тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та їхньої малолітньої дитини. Сторона відповідача подала заперечення на відповідь на відзив у якій зазначила, що відносини з позивачем не завершились остаточно, тому відповідач має на меті вчинити всі можливі дії у своїх інтересах та у інтересах спільної дитини для збереження родини та примирення з позивачем. В процесі розгляду справи учасники не заперечували того факту, що сторони тривалий час спільно не проживають та фактично не ведуть спільного господарства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1321. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як убачається із матеріалів справи, сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, будь-які докази які б підтверджували наявність стосунків між сторонами відсутні. Посилання представника відповідача на наявність підстав для примирення сторін та збереження їх шлюбу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, а також їх дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved