Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Представник позивача Варшавський К.А. звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] боргу за кредитним договором №Z02.00600.005735301 від 24.09.2019 року у розмірі 149 361,15 грн. та відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z02.00600.005735301, та позичальник отримала кредит в сумі 92 901,00 грн і зобов`язалася повернути його разом з процентами згідно із Графіком платежів. Кредит надавався на строк 60 місяців, під процентну ставку 1,99 % річних. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, повертаючи кошти з простроченням дати їх сплати та не в повному обсязі. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», яке змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС", було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, згідно якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі, позивач набув право вимоги за заборгованістю та [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором №Z02.00600.005735301 від 24.09.2019 р. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №Z02.00600.005735301 від 24.09.2019 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: 149 361,15 грн., з яких: 77 295,73 грн. - заборгованість за основним боргом, 3 630,52 грн. - заборгованість за відсотками, 68 434,90 грн. - заборгованість за іншими процентними платежами. 22.07.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України клопотав про розгляд справи у його відсутність, не заперечив заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позов чи заяви/клопотання суду не направила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. /25.03.2024 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» перейменовано на ТОВ «СВЕА ФІНАНС»/. Судом встановлено, що 24.09.2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z02.00600.005735301 (а.с.10,11). Відповідно до п.п.1.2., 1.3., 1.4. Договору сума кредиту складає 92 901,00 грн, процентна ставка складає 1,99% фіксована, строк кредиту 60 місяців. Крім того, 24.09.2019 року 06.08.2020 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту до Договору кредиту страхування №Z02.00600.005735301, що підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 12). Позивач стверджує, що підписанням відповідного Кредитного договору позичальник також приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public -contracts) та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Встановлено, що 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копію нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви як доказ надано до справи) було укладено Договір Факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. Згідно Витягу з Реєстру боржників за даним Договором Факторину позивачу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] за договором №Z02.00600.005735301 від 24.09.2019 р. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №Z02.00600.005735301 від 24.09.2019 р., який міститься в матеріалах даної справи, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, становить : 149 361,15 грн., з яких: 77 295,73 грн. - заборгованість за основним боргом, 3 630,52 грн. - заборгованість за відсотками, 68 434,90 грн. - заборгованість за іншими процентними платежами. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №Z02.00600.005735301 від 24.09.2019 року не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого має заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із тіла кредиту -77 295,73 грн. та та відсотків - 3 630,52 грн. Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за іншими процентними платежами в сумі 68 434,90 грн. Однак, дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки, у порушення вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, позивачем не обгрунтовано нарахування заборгованості за іншими процентними платежами, не надано обґрунтованого розрахунку цієї суми. Матеріали справи містять Довідку -розрахунок про стан заборгованості, яку склав сам позивач (а.с. 21) Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості. Але позивач не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості за іншими процентними платежами, із відображенням всіх складових боргу та періоду цього боргу, а тому вимога про стягнення за іншими процентними платежами, не підлягає до задоволення за недоведеністю. Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому, сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням. При цьому, слід зазначити, що згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. В даному випадку, з урахуванням обставин цієї справи та факту порушення відповідачем строків повернення кредиту, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 77 295,73 грн. - заборгованість за основним боргом, 3 630,52 грн. - заборгованість за відсотками. Всього : 80926,25 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2 422,40 грн судового збору, які зараховані до спеціального державного бюджету України. Таким чином, оскільки позов задоволено частково, на 54,18 % (80926,25 х 100 : 149 361,15), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1312,45 грн.

Outcome: partial