Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

23 липня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, зо 10 липня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Чечелівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, за актовим записом № 446, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.07.2020 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . з 19 березня 2025 року сторони не проживають разом, за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тривалий час відповідач зловживає алкогольними напоями, не бере участі у веденні домашнього господарства. Постійно виявляє до позивача неповагу, вчиняє сварки. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше продовжувати шлюбні відносини позивач не бажає, та хоче розірвати шлюб. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2025 року, справу передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 14 серпня 2025 року, було відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. 29 вересня 2025 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, інших заяв або клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена в позовній заяві, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ: Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] від 10 липня 2020 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб від 10 липня 2020 року, який зареєстровано Чечелівським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом № 446. Після реєстрації шлюбу, дружині було надано прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 вересня 2020 року. Як встановлено, сторони однією сім`єю не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Таким чином, до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. У відповідності до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved