Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення на їх користь заборгованості по угоді №С03.185.73392 від 30.12.2016 року у розмірі 48425,50 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 14435,97 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 24198,83 грн.; інфляційних втрат в сумі 7294,79 грн.; 3% річних в сумі 2495,91 грн. Стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн., на оплату послуг поштового зв`язку відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку та на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.12.2016 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду №С03.185.73392 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривня та надав можливість користуватись кредитними коштами в сумі 20\~000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Відповідач зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією не виконує, останній платіж було здійснено 15.08.2019 року, в результаті чого у позичальника сформувалась заборгованість в розмірі 38\~634,80 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 14\~435,97 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам становить 24\~198,83 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» було укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» права грошової вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С03.185.73392 від 30.12.2016 року. У подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», відповідно до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 року, у тому числі до відповідача за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С03.185.73392 від 30.12.2016 року.\~У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С03.185.73392 від 30.12.2016 року, крім суми заборгованості в розмірі 38\~634,80 грн., [PERSON] також має сплатити інфляційні втрати в сумі 7\~294,69 грн., 3% річних в сумі 2\~495,91 грн. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М. від 06.12.2024 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) (а.с.118-119). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із вилученням судді Ковбеля М.М., справа передана на розгляд головуючому судді Лебідь-Гавенко Г.М. (а.с. 121). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2025 року справу прийнято до провадження судді, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 123). Сторони в судове засідання не з`явились. [PERSON] належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 120, 126, 127), правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.12.2016 року ПАТ «Ідея Банк» та\~ [PERSON] уклали угоду №С03.185.73392 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої Банк відкрив клієнту поточний рахунок, надав доступний на момент укладення угоди, ліміт кредитної лінії в розмірі 20\~000,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 48% (а.с. 69-70). Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 20000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] за період з 30.12.2016 року по 16.11.2023 року, відповідач періодично погашала заборгованість за кредитним договором (а.с.89-98). 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 52-65). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу за №16/11-23 від 16.11.2023 року, позивач набув право вимоги за кредитним договором за №С03.185.73392 від 30.12.2016 року, боржником за яким є [PERSON] , заборгованість за договором становить 38\~634,80 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 14\~435,97 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам становить 24\~198,83 грн. (а.с. 72-75). 29.12.2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №29/12-23, за умовами якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.39-51). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу за №29/12-23 від 29.12.2023 року, позивач набув право вимоги за кредитним договором за №С03.185.73392 від 30.12.2016 року, боржником за яким є [PERSON] , заборгованість за договором становить 38\~634,80 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 14\~435,97 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам становить 24\~198,83 грн. (а.с. 67). Згідно довідки розрахунку [PERSON] за кредитним договором №С03.185.73392 від 30.12.2016 року сформувалась заборгованість в розмірі 38\~634,80 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 14\~435,97 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам становить 24\~198,83 грн. (а.с 71). Окрім того, позивачем до стягнення з відповідача за період з 31.12.2019 року по 23.02.2022 року нараховано:7 294,79 грн. інфляційних втрат та 2\~495,91 грн. 3% річних (а.с. 86-88). При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено\~ст. 526 ЦК України. Згідно із\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі 467/555/19 зазначено про правомірність встановлення комісій до правовідносин, що були вчинені в редакції Закону України «Про споживче кредитування», що набрав чинності 10 червня 2017 року, та який прямо передбачав право кредитодавця встановити в умовах договору комісії та інші платежи згідно з законом та відсутності підстав для визнання даних пунктів договору (що передбачають комісії та інші платежі) недійсними. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Судом достовірно встановлено, що позичальник зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує. З огляду на викладене, позивачем доведено належними доказами укладення відповідачем угоди №С03.185.73392 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30.12.2016 року та неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, наявності заборгованості за кредитним договором в розмірі 38\~634,80 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 14\~435,97 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам становить 24\~198,83 грн. Доказів, що спростовують позовні вимоги та розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, суду не надано. Статтею 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст.\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Беручи до уваги приписи п.18 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України\~поточний кредитор правомірно нарахував індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 31.12.2019 року і до 23.02.2022 року (до початку дії в України воєнного стану) нараховано:7 294,79 грн. інфляційних втрат та 2\~495,91 грн. 3% річних. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved