Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 6327565 від 01.02.2023 у розмірі 38 005, 20 грн. У обґрунтування позову посилається на те, що 01.02.2023 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір № 6327565 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на сайті. За умовами договору позичальник отримав кредитні кошти в сумі 7 200,00 грн строком на 360 днів (до 27.01.2024) та сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 днів за ставкою 1,99% в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 7 200,00 грн шляхом зарахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] . 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як фактором укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну поштову адресу, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Отже, до нього відповідно вказаного договору факторингу перейшло право вимоги до відповідача, заборгованість якого складала: 7 200,00грн за тілом кредиту та 12 895, 20 грн сума процентів за користування кредитом за процентами, а всього 20 095,20 грн. Крім того, позивачем нараховано проценти за 125 календарних днів з 25 вересня 2023 року по 27 січня 2024 року в межах строку договору за ставкою 1,99%, тобто 143,28 грн на день, що становить 17 910,00 грн. Таким чином, станом на день звернення до суду заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 38 005, 20 грн, з яких: 7 200,00 грн - тіло кредиту, 12 895, 20 грн - нараховані проценти та нараховані проценти за 125 календарних днів 17 910, 00 грн. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 01 лютого 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 6327565 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 7 200,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 30 днів за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом (а.с. 58-60). Згідно пункту 1.4 договору детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором C6422, 01.02.2023 16:59:54 (а. с. 60). Також [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої усього сума платежів за розрахунковий період складе 58780,80 грн, сума процентів за користування кредитом складе 51580,80 грн, реальна річна процентна ставка складе 29653,85 % річних, загальна вартість кредиту складе 58780,80 грн, дата повернення кредиту 27 січня 2024 року (а.с. 44, 60). 1 лютого 2023 року ТОВ «Авентус Україна» перераховано на картку № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 7 200,00 грн, що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» № 20231010-9 від 10.10.2023 року, яке надає ТОВ «Авентус Україна» послуги з переказу платежів за договором від 01.02 2023 (а. с. 29-31). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 6327565 від 01 лютого 2023 року станом на дату звернення до суду йому нарахована заборгованість у розмірі 38 005, 20 грн, з яких 7 200,00 грн основний борг (тіло кредиту) та 12 895, 20 нараховані проценти та 17 910,00 грн нараховані проценти за 125 календарних днів (а. с. 46-49). 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №6327565 від 01.02.2023у, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , набуло ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с. 38-40). За платіжними інструкціями № 1079 від 29.09.2023, № 1080 від 29.09.2023, № 1081 від 29.09.2023, № 1082 від 29.09.2023 та №1083 від 29.09.2023 новий кредитор ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перерахував попередньому кредитору ТОВ «Авентус Україна» обумовлену у п.3.3 Договору факторингу ціну продажу 1 773 409, 78 грн (а.с. 11-15). Як вбачається з витягу з реєстру боржників (Додаток №1 до договору факторингу № 25-09/23-Ф від 25 вересня 2023 року) до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 6327565 на загальну суму заборгованості у розмірі 38 005, 20 грн, з яких 7 200,00 грн основний борг (тіло кредиту) та 12 895, 20нараховані проценти та 17 910,00 грн нараховані проценти за 125 календарних днів (а.с. 52). Згідно з наданою позивачем 16 червня 2025 року копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року фактор прийняв реєстр боржників кількістю 10782, після чого до нього переходять права вимоги заборгованості від боржників на загальну суму 96 386 943, 82 грн (а.с. 42). Про відступлення права грошової вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» повідомило [PERSON] шляхом направлення на електронну поштову адресу, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення 25 вересня 2023 року (зворотня сторона а.с. 45). За період з 25 вересня 2023 року по 27 січня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» нарахувало [PERSON] проценти за користування кредитом за ставкою 1,99%, тобто у розмірі 143,28 грн на день, загалом в сумі 17 910, 00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 49). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене, зокрема, на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як встановлено судом, 01 лютого 2023 року [PERSON] уклав із ТОВ «Авентус Україна» електронний кредитний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). На виконання умов договору 01 лютого 2023 року [PERSON] на картку перераховано кредитні кошти у розмірі 7 200,00 грн. Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. З урахуванням положень п. 1.4 договору та вказаної Таблиці, датою повернення кредиту є 27 січня 2024 року. З наданої позивачем картки обліку договору № 6327565 від 01.02.2023 вбачається, що заборгованість [PERSON] була розрахована в межах строку дії договору, а саме за період з 01.02.2023 по 24.09.2023 нарахована заборгованість у розмірі 38 005,20 грн, з яких 7 200,00 грн основний борг (тіло кредиту) та 12 895,20 грн - сума заборгованості за процентами за ставкою 143,28 грн (1,99%) на день. Доказів на спростування такого розрахунку та щодо добровільного погашення вказаної заборгованості відповідач не надав. Відтак, вимоги позивача про стягнення тіла кредиту у розмірі 7 200,00 грн та відсотків в розмірі 12 895,20 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивачем нараховано відсотки за 125 календарних днів в межах строку дії договору, а саме з 27.09.2023 по 27.01.2024, за наступним розрахунком: 7 200,00 грн * 1,99% = 143,28 грн*125 календарних днів = 17 910, 00 грн. Відтак, загальна сума заборгованості за процентами в межах строку дії договору складає 30 805,20 грн (12 895.20 + 17 910,00). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, отже наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 01.02.2023 у розмірі 38 005,20 грн, з яких 7 200,00 грн основного боргу та 30 805.20 - заборгованість за відсотками в межах строку дії договору. Щодо застосування\~положень частин\~десять,\~одинадцятьст.\~265\~ЦПК України,\~то суд враховує наступні висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22. Частині десятійстатті 238 ГПК України, частинам десятій, одинадцятійстатті 265 ЦПК Україникореспондують норми частин одинадцятої, дванадцятоїстатті 26 Закону «Про виконавче провадження», якими конкретизується порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. Системний аналіз наведених норм свідчить, що положення частини десятоїстатті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятоїстатті 265 ЦПК Українизакріплюють механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами. Застосування частини десятоїстатті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятоїстатті 265 ЦПК Україниполягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків. Тобто можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що нарахування відсотків у порядку частини десятоїстатті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятоїстатті 265 ЦПК Україниґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову судом за результатом розгляду справи та які зазначені в мотивувальній частині рішення. За своєю природою відсотки, зазначені в частині десятійстатті 238 ГПК України, частинах десятій, одинадцятійстатті 265 ЦПК України, є заходами відповідальності, що застосовані судом за порушення боржником виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені норми не визначають якоїсь іншої чи особливої правової природи відсотків, про нарахування яких суд може зазначити у рішенні про стягнення до моменту його виконання. Стягнення процентів річних та суми інфляційних втрат визначено частиною другоюстатті 625 ЦК України, тобто не ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення даного позову судом за результатом розгляду справи та не зазначені в мотивувальній частині рішення. Отже, підстави для застосування положень частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК Українивідсутні. Щодо витрат на правничу допомогу. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, 1) витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом установлено, що 10.12.2024 між адвокатом Столітнім М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» було укладено договір №10/12-2024 про надання правової допомоги. З копії акту № 9172 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором №10/12-2024 від 10.12.2024 убачається, що адвокат Столітній М.М. надав, а клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» прийняв правову допомогу загальною вартістю 10 000 грн. Згідно з копією рахунку на оплату №10/12-2024 від 10.12.2024, адвокатом Столітнім М.М. надано товариству наступні послуги професійної правничої допомоги: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усіх первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства 0,5 год вартістю 440,00 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 1 год вартістю 840, 00 грн; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства 0, 5 год вартістю 440,00 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом 1 год вартістю 840,00 грн; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів 1 год вартістю 840,00 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять данні про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору., складання, оформлення та направлення адвокатських запитів 1 год вартістю 840.00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6327565 від 01.02.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] до суду 2 год вартістю 1640,00 грн; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних)- додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів 1 год вартістю 840,00 грн; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції 2 год, вартістю 1640,00 грн,; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6327565 від 01.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях 2 год вартістю 1640,00 грн, загалом вартість послуг 10000,00 грн. Із заяви № 9172 від 19.05.2025 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 вбачаються виконані роботи адвокатом Столітнім М.М. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved