Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

У вересні 2025 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 15620,76 грн. І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку в ГУ ПФУ у Київській області перебувала [PERSON] (електронна пенсійна справа № 104250021199). 17.01.2025 [PERSON] звернулась до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС IV категорії. Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.03.2025 [PERSON] призначено пенсію за віком з 08.12.2024. Суму призначеної пенсії і доплату за період з 08.12.2024 по 30.04.2025 включено до додаткової виплатної відомості березня та основної виплатної відомості квітня 2025 року. Після проведення додаткової перевірки вірності прийнятого рішення було встановлено, що документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку. До страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю, оскільки запис про початок виплати допомоги по безробіттю (28.12.1997) не відповідає даті наказу (14.04.1998), а також відсутній запис про закінчення допомоги по безробіттю. А також, не враховано період роботи з 28.08.1990 по 16.10.1995, оскільки стаж набутий на території РФ. За результатом перевірки вірності прийнятого рішення 24.01.2025 ГУ ПФУ у Кіровоградській області винесено відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII). 07.03.2025 [PERSON] повторно звернулася до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи в РФ з 01.01.1992 по 16.10.1995, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 РФ участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж зараховано по 31.12.1991; з 04.01.2000 по 26.09.2002 оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5. Для визначення права на зниження пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-XII не зараховано періоди проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. За результатом розгляду повторно наданих відповідачем документів ГУ ПФУ у Харківській області прийнято рішення від 29.05.2025 № 104250021199 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки не підтверджено період проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю. 13.06.2025 відділ опрацювання документації № 1 службовою запискою № 12676/04-16 повідомив про виникнення переплати пенсії, у зв`язку з відмовою у призначенні пенсії, за період з 08.12.2024 по 30.04.2025 в сумі 27390,55 грн. 06.06.2025 позивач направив до АТ «ПУМБ» лист № 1000-0402-8/76055 з проханням повернути пенсійні кошти за березень-квітень в сумі 27390,55 грн. банком повернуто кошти в межах наявного залишку в сумі 11769,79 грн. Листом від 17.06.2025 № 1000-0404-8/80987 [PERSON] повідомлено про суму виниклої переплати та запропоновано в добровільному порядку вирішити питання щодо повернення коштів, однак кошти відповідачем не повернуто. Позивач вказує, що сума отриманих коштів [PERSON] за період з 08.12.2024 по 30.04.2025 становить 15620,76 грн. На підставі викладених обставин, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача [PERSON] , подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачу пенсія за віком згідно статті 55 Закону № 796-XII, може бути призначена при досягненні нею 55 років, тобто з 08.12.2024 року. Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (який був чинний на момент видачі [PERSON] , посвідчення категорії 4 серії [NUMBER] від 22.05.2003), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В. Представник відповідача, посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.01.2021 по справі № 520/7846/17, вказує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за № 796, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У відзиві вказано, що при розрахунку пенсії не було враховано вимоги нормативних актів, позивачем не надано будь-яких доказів про зловживання з боку [PERSON] або подання нею недостовірних відомостей при зверненні з заявою про призначення пенсії. Крім того, факти зловживання пенсіонером не наведені і в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 29.05.2025 року. На підставі викладеного, сторона відповідача вважає вимоги про стягнення переплати пенсії у розмірі 15 620,76 грн безпідставними, а тому просять у задоволенні позову відмовити. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 11 вересня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив судове засідання. 19.09.2025 представник відповідача [PERSON] на електронну адресу суду направила заяву про долучення представника до системи «Електронний суд». 25.09.2025 представник відповідача [PERSON] подала відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, матеріали справи містять відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Встановлено, що 17.01.2025, 07.03.2025 [PERSON] зверталась до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області із заявами про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС IV категорії. Рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Кіровоградській області № 104250021199 від 24.01.2025 відмовлено [PERSON] у призначенні пенсії. З матеріалів позову слідує, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.03.2025 [PERSON] призначено пенсію за віком з 08.12.2024. Встановлено, що 29.05.2025 Головним управління ПФУ у Харківській області прийнято рішення про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки не підтверджено період проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю. Зокрема, у рішенні зазначено, що згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 28.08.1990 не зараховано: період роботи в РФ з 01.01.1992 по 16.10.1995, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 РФ участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж зараховано по 31.12.1991; з 04.01.2000 по 26.09.2002 оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5. Для визначення права на зниження пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-XII не зараховано періоди проживання в зоні посиленого радіологічного контролю: з 21.11.1986 по 28.06.1990 та з 01.09.1993 по 14.10.1998 в м. Богуслав, Обухівського району Київської області, оскільки довідку від 10.10.2024 № 1954 надано на підставі акту обстеження від депутата Богуславської міської ради, крім того заявниця з 28.08.1990 по 16.10.1995 працювала в Ленінградському Вищому Воєнному училищі ім. генерала армії [PERSON] ; з 25.02.1992 по 27.08.1993 у м. Біла Церква, згідно довідки від 14.10.2024 № 15.2-03/1406, оскільки заявниця працювала в Ленінградському Вищому Воєнному училищі ім. генерала армії А. І. Комаровського. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне і пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Так, згідно із ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає за допущене нею погіршення майна. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, переплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Позивач ГУ ПФУ у Київській області в розпорядження суду не надав жодних доказів на підтвердження обставин зловживання чи недобросовісності з боку відповідача [PERSON] . Так само, не надано суду результатів службової перевірки щодо помилки працівників при призначенні та розрахунку пенсійного забезпечення чи доказів про збій програмного забезпечення, що спричинило надлишкові виплати. Окрім того, позивачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу про призначення відповідачу пенсії та її розміру, не надано жодного розрахунку. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17 зазначено, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які було відомо пенсіонеру. Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ ГУ ПФУ у Київській області про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 15620,76 грн. не підлягають до задоволення, оскільки такі кошти\~ не підлягають поверненню відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, у задоволенні пред`явленого позову ГУ ПФУ у Київській області відмовлено, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed