Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач належним чином не здійснює оплату таких послуг, у зв`язку з чим, перед позивачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та теплової енергії в сумі 102686 грн 29 коп., яка складається із: заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 10189,98 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1212,61 грн, 3% річних у розмірі 282,25 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 19467,12 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2102,45 грн, 3% річних у розмірі 539,21 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 9136,07 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1087,19 грн, 3% річних у розмірі 253,06 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23428,91 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2355,46 грн, 3% річних у розмірі 544,27 грн, пені у розмірі 369,98 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25963,24 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2684,29 грн, 3% річних у розмірі 606,33 грн, пені у розмірі 431,12 грн; заборгованості з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1277,79 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 89,46 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежну сплату відповідачем коштів за надані позивачем послуги, останній вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену заборгованість із відповідача в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2025 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 28 березня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 квітня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що він не заперечує, що між ним та позивачем існували правовідносини, які передбачали грошове зобов`язання. Вказує, що зобов`язання ним було виконано в повному обсязі, про що свідчать квитанції про здійснення платежів на користь позивача, а тому позовна вимога щодо стягнення заборгованості є безпідставною, оскільки предмет спору - грошове зобов`язання, припинено у зв`язку з його належним виконанням. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, а позов - необґрунтованим. 28 квітня 2025 року представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідачем після відкриття провадження по справі було частково сплачено боргові зобов`язання. Свої позовні вимоги про стягнення заборгованості у справі №758/4246/25 підтримав в частині стягнення: заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 1074,37 грн; інфляційної складової боргу у розмірі 1212,61 грн; трьох відсотків річних у розмірі 282,25 грн; судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн. 26 травня 2025 року відповідач надав до суду заперечення на заяву представника позивача від 28 квітня 2025 року. 04 серпня 2025 року представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідачем після відкриття провадження по справі було частково сплачено суму основного боргу, проте залишилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22,17 грн, та не були сплачені штрафні санкції (пеня, 3 % річних, інфляційна складова боргу) та судові витрати. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22,17 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 9442,00 грн, 3 % річних у розмірі 2225,12 грн, пеню у розмірі 801,10 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн. 15 вересня 2025 року відповідач надав до суду клопотання про долучення письмових доказів, до якого долучив акт звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення (ЦО)/ постачання теплової енергії (ТЕ) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ)/постачання гарячої води за період 01.08.2025-31.08.2025 та акт звіряння взаєморозрахунків плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води (ПАО ГВ) та теплової енергії (ПАО ТЕ) за період 01.08.2025-31.08.2025. Згідно актів у [PERSON] наявна переплата за період 01.08.2025-31.08.2025 у розмірі 24203,40 грн. 18 вересня 2025 року протокольною ухвалою суду прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог та вирішено розглядати справу з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. 08 жовтня 2025 року відповідач надав до суду клопотання про долучення письмових доказів, до якого долучив квитанцію про повернення грошових коштів від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у сумі 24203,40 від 16.09.2025. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 04 серпня 2025 року, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовної заяви у повному обсязі, просив відмовити. Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено Договір про відступлення права вимоги №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва №127581902 від 13.03.2025, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.07.2004. Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, а відтак є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води, які надавав позивач. Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року. Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик». Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, Постановою КМУ №1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» від 11 грудня 2019 року та Постановою КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ були оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Пунктом 4 типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. Доказів того, що відповідач від послуг із централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року від послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у встановленому чинним законодавством порядку, відмовилася суду не надано. Доказів того, що у зазначений період послуги, що надавав позивач, відповідачем [PERSON] не споживались, суду надано не було, та із відповідною заявою про те, що він не проживає за вказаною адресою та, відповідно, фактично не отримує послуги, відповідач до позивача не звертався. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеній вище квартирі, а тому є споживачем наданих позивачем послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17, провадження № 61-22435св18. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, відповідач, в порушення вимог договору та вимог законодавства, своєчасно не оплачував спожиті послуги, які надавалися позивачем в результаті чого утворилася заборгованість, яка в загальному розмірі складає 102686 грн 29 коп., яка складається із: заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 10189,98 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1212,61 грн, 3% річних у розмірі 282,25 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 19467,12 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2102,45 грн, 3% річних у розмірі 539,21 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 9136,07 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1087,19 грн, 3% річних у розмірі 253,06 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23428,91 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2355,46 грн, 3% річних у розмірі 544,27 грн, пені у розмірі 369,98 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25963,24 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2684,29 грн, 3% річних у розмірі 606,33 грн, пені у розмірі 431,12 грн; заборгованості з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1277,79 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 89,46 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості. В ході розгляду справи, відповідачем повідомлено суду про сплату заборгованості та долучено: квитанцію від 02.04.2025 на суму 1407,14 грн (плата за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії (пао те), квитанцію від 02.04.2025 на суму 689,15 грн (плата за абонентське обслуговування з постачання гарячої води (пао гв), квитанцію від 02.04.2025 на суму 35822,44 грн (централізоване постачання гарячої води), квитанцію від 02.04.2025 на суму 54610,38 грн (централізоване опалення), квитанцію від 30.04.2025 на суму 1074,37 грн (централізоване опалення), квитанцію від 02.04.2025 на суму 1180,07 грн (пеня). Крім того, факт сплати основної заборгованості підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення (ЦО)/ постачання теплової енергії (ТЕ) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ)/постачання гарячої води за період 01.08.2025-31.08.2025 та актом звіряння взаєморозрахунків плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води (ПАО ГВ) та теплової енергії (ПАО ТЕ) за період 01.08.2025-31.08.2025. З наданих представником позивача довідок вбачається, що під час розгляду справи відповідачем частково сплачено суму основного боргу, однак несплаченими залишається сума боргу за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22.17 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 9442,00 грн, 3 % річних у розмірі 2225,12 грн, пеня у розмірі 801,10 грн та судовий збір 3028 грн. Згідно з розрахунком заборгованості позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22.17 грн, 3 % річних у розмірі 2225,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 9442,00 грн та пеня у розмірі 801,10 грн. Однак, суд зважає на те, що відповідачем були здійсненні оплати сум заборгованості за рахунками наданими Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та надано до суду відповідні квитанції, з яких встановлено, що відповідачем повністю сплачено заборгованість за централізоване опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, та пеню. При цьому, з долучених відповідачем актів: звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення (ЦО)/ постачання теплової енергії (ТЕ) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ)/постачання гарячої води за період 01.08.2025-31.08.2025; звіряння взаєморозрахунків плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води (ПАО ГВ) та теплової енергії (ПАО ТЕ) за період 01.08.2025-31.08.2025 встновлено, що в останнього наявна значна передплата за надані послуги, що унеможливлює наявність боргу за послуги та пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, беручи до уваги наведене та те, що відповідач під час розгляду справи сплатив основну заборгованості та пеню, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 2225,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 9442,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з огляду на викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, з огляду на коригування позивачем сум заборгованості, сплату відповідачем суми основного боргу та пені після відкриття провадження у справі, та підтримання вимог позивачем щодо стягнення частини основного боргу, 3% річних, пені та інфляційної складової боргу, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] , а саме - про стягнення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №31960 від 18.03.2025 позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Із урахуванням наведеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2828,42 грн (11667,12 грн х 100% : 12490,39 грн х 3028 грн). Враховуючи наведене та

Outcome: partial