Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовною заявою, в якій просить поновити батьківські права позивача щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2016 року батьком і матір`ю [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.12.2016 року по справі № 464/6143/16-ц позбавлено [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач приймає участь в житті дочки, в нього радикально змінилися умови життя, веде добропорядний спосіб життя, до березня працював у будівельній компанії, на даний час перебуває на військовій службі в Збройних силах України. Мати дитини померла. Він має бажання і можливість приймати участь в житті дочки, піклуватися про неї. З 2018 року регулярно спілкується зі своєю дочкою, між ними добрі відносини, вона має бажання проживати з ним. Зважаючи на те, що з моменту позбавлення його батьківських прав, він кардинально змінив свою поведінку, переоцінив її та зробив відповідні висновки, а також з огляду на те, що на сьогоднішній день відпали підстави, які були причиною позбавлення його батьківських прав, вважаємо, що існують всі підстави для поновлення батьківських прав. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.07.2025 року клопотання представника відповідача задоволено. Зобов`язано орган опіки та піклування Сихівської районної державної адміністрації Львівської міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності поновлення батьківських прав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі покликаючись на мотиви позовної заяви, просив такі задовольнити. Представник відповідача підтримав наданий ними висновок щодо доцільності поновлення батьківських прав позивача. Третя особа не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції серії [NUMBER] від 10.02.2016 року, [PERSON] народилася [INFO] про що в Книзі реєстрації народжень 14.09.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 4413. Батьки: батько [PERSON] , мати: [PERSON] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.12.2016 року позбавлено [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.05.2025 року [PERSON] , зареєстрована з 11.10.2011 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки командира військової частини (а.с.8) [PERSON] перебуває на військовій службі з 06.02.2025 року. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації №89 від 20.02.2017 року встановлено опіку над [PERSON] , призначено її опікуном [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] , у судовому засіданні надала свою думку щодо позовних вимог і пояснила суду, що з батьком вона регулярно спілкується, проводить з ним вільний час, батько цікавиться її життям. На даний час у неї з батьком склались хороші та довірливі стосунки. Просить поновити батьку його батьківські права. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Положеннями ч. 5 ст. 19 СК України, передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням принципу - забезпечення найкращих інтересів дитини. Відповідно до висновку Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Сихівська районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, вважає за доцільне поновлення позивачу батьківських прав відносно дочки. Як вбачається із ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, на підставі ч. 6 ст. 19 СК України, суд враховує висновок органу опіки та піклування - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, вважає даний висновок обґрунтованим та знаходить його таким, що відповідає інтересам дитини. В ході розгляду справи не встановлено жодного факту який ставить під сумнів те, що [PERSON] критично ставиться до своєї поведінки в минулому стосовно своєї дочки, з часу ухвалення судового рішення про позбавлення батьківських прав, поведінка останнього істотно змінилася, позивач докорінно змінив ставлення до своєї дитини, з якою тепер він часто спілкується, цікавиться її життям та здоров`ям, розвитком та поведінкою. Згідно ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Положеннями ст. 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. У ч. 1, 3 ст. 5 СК України зазначається, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Положеннями ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. При розгляді справи судом встановлено, що дочка позивача усиновленою не була, повноліття не досягла, на момент ухвалення даного судового рішення проживає разом з бабусею [PERSON] , яка не заперечує щодо поновлення батьківських прав її сином. Також, слід відзначити, що сам факт звернення [PERSON] з даним позовом суд розцінює як його критичне ставлення до своєї поведінки в минулому стосовно своєї дитини. Долучені до матеріалів справи та дослідженні судом докази дають підстави для висновку про наявність законних підстав для поновлення позивача у батьківських правах. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved