Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №3184206 від 16.04.2021 в сумі: 23700,00 грн., судові витрати в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3184203, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника. 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 відповідно до якого ТОВ «ФК Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №3184206 від 16.04.2021. Згідно договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021, заборгованість складає 23700 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 17250 грн. та прострочена заборгованість за комісією - 1450 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак, відповідач заборгованість не погасив. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №3184206 від 16.04.2021 в сумі 23700 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу у сумі 8000 гривень. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 13.10.2025 о 10 год. 00 хв. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання 01.10.2025 за вх..№6198 про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою-повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] . Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.04.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №3184206. Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 гривень. Згідно п.1.3 Договору кредит надається загальним строком на 15 днів з 16.04.2021 (дата надання кредиту). Згідно п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 01.05.2021. Згідно п.1.5.1. Договору - комісія за надання кредиту складає 1450,00 грн., яка нараховується за ставкою 29,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.6.1 договору - цей кредитний договір укладено в електронній формі. (а.с.5-6). Із копії графіку платежів встановлено, що [PERSON] , шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав графік платежів, згідно якого датою повернення кредиту є - 01.05.2021 (а.с.7). Із копії паспорта споживчого кредиту №3184206, що є додатком №2 до договору про споживчий кредит, встановлено, що відповідач [PERSON] , шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав паспорт споживчого кредиту №3184206, що є додатком до договору, згідно якого основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача - сума кредиту: 5000,00 грн., строк кредитування 15 днів, мета отримання - задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб надання - безготівково на рахунок з використанням карти (а.с.7). Із копії довідки встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з яким укладено договір №3184206 від 16.04.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор - F24843, номер телефону [NUMBER] (а.с.7 зворотній бік). Із копії анкети-заяви на кредит №3184206 від 16.04.2021 встановлено, що [PERSON] , шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав анкету-заяву на кредит №3184206 від 16.04.2021, згідно якої отримав 5000,00 грн. кредиту, на строк 15 днів з 16.04.2021, дата повернення 01.05.2021, сума повернення 8700 грн. Комісія за надання кредиту - 1450,00 грн., проценти за користування кредитом - 2250,00 грн. (а.с.8). Із копії платіжного доручення №43983521 від 16.04.2021 встановлено, що 16.04.2021 ТОВ «Мілоан» перераховано на катку № [NUMBER] [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн. (а.с.8 зворотній бік). Із копії відомості про нарахування та погашення [PERSON] кредиту встановлено, що [PERSON] за період 16.04.2021 по 30.06.2021 нараховувалися проценти (а.с.8 зворотній бік-9). Із копії виписки з особового рахунка за кредитним договором №3184206 від 16.04.2021 встановлено, що 16.04.2021 боржнику [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору №3184206 від 16.04.2021. Заборгованість перед ТОВ «ФК Кредит-Капітал» за кредитним договором №3184206 від 16.04.2021 станом на 24.07.2025 (включно) складає 23700 грн., з них - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 1450,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 17250,00 грн. Станом на дату подання позовної заяви 24.07.2025 заборгованість за кредитним договором №3184206 від 16.04.2021 не погашена (а.с.9). Із копії договору відступлення права вимоги №73-МЛ від 02.07.2021, встановлено, що 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №73-МЛ, а також акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с.9зворотній бік-14). 15.07.2025 за вих.№20907340/440 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до [PERSON] з претензією про виконання зобов`язань за кредитним договором, повернення кредиту та процентів за його користування (а.с.14). Таким чином встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. За приписом ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) F24843, направленим ТОВ «Мілоан» на його телефонний номер. Отже, ТОВ «Мілоан» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Підстави для заміни кредитора в зобов`язанні перелічені в ст.512 ЦПК України, відповідно до якої до них (підстав) відносяться відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем, виконання обов`язку боржника третьою особою. В силу ст.514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1 та 2 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.09.2015 у справі 3 6-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, яке виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] користувався наданими коштами, заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду ним також не надано, а тому права позивача порушені та підлягають захисту в судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією №16076 від 21.07.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. позивач надав суду: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №279 від 24.07.2025 та детальний опис наданих послуг від 24.07.2025. Згідно витягу з акту №279 від 24.07.2025 наданих послуг загальна грошова сума, що підлягає оплаті за надання послуг, складає 8000 грн. Оскільки позивачем ТОВ ФК «Кредит-Капітал» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн.

Outcome: approved