Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] (далі також позивач),\~адвокат Акімова О.О., звернулася\~до\~суду\~із позовною\~заявою\~до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просить стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на її утримання, щомісячно, починаючи стягнення із дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 28\~липня 2007\~рокузареєстрований шлюб між сторонами. У шлюбі сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із позивачкою. Зазначає, що позивач самостійно забезпечує утримання дитини, зокрема: сплачує заняття у спортивних секціях, купує необхідне спортивне спорядження, організовує навчання на курсах іноземних мов, купує медичні препарати, одяг, продукти харчування, сплачує комунальні послуги та інші необхідні витрати. Такі дії спрямовані на забезпечення належного рівня життя дитини, який дозволяє їй вільно розвиватися у фізичному, духовному та інтелектуальному напрямках у соціально сприятливому середовищі з формуванням моральних цінностей. З 2021 року, тобто з моменту працевлаштування відповідача в Республіці Польща за трудовим контрактом, розмір матеріальної допомоги на утримання дитини з боку батька систематично зменшувався, як обґрунтував відповідач це особистими витратами на проживання в Польщі та вимогами до позивача здійснювати ще більший фінансовий внесок в утримання дитини. Проте, відповідач є власником майна на території України та має офіційне працевлаштування в Республіці Польща зі стабільно високим доходом (останній відомий оклад 10 000 PLN). Інших осіб на утриманні він не має. Тому вважає, що відповідач має реальну фінансову можливість сплачувати аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , у вказаному розмірі. Також будь-які домовленості між сторонами щодо добровільного порядку виконання відповідачем обов`язку з утримання дитини на належному рівні - відсутні, хоча позивач неодноразово намагалася врегулювати це питання мирним шляхом. Вказує, що протягом зазначеного часу відповідач надає матеріальну допомогу у розмірах, що є явно недостатніми для покриття витрат на дитину в частині, яка б була співмірною із внеском матері. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів у примусовому порядку. Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін. Ухвалою суду 19.09.2025 клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задоволити. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~належним\~чином\~повідомлявся про\~час\~та\~місце розгляду\~даної\~справи,\~зокрема\~шляхом\~надіслання назареєстроване\~місце\~проживання\~ [ADDRESS] , копії ухвали про відкриття провадження та судової повістки, які повернулися на адресу суду 26.09.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 0610279779757. Також відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позов не подав. Частиною 11 ст.128 ЦПК України, визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.07.2007у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1936. У шлюбі сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю, тобто з позивачкою. У відповідності до ч. 2\~ст.\~51\~Конституції\~України та статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150\~СК\~України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають\~рівні права\~та обов`язки\~по утриманню та матеріальному\~забезпеченню дитини,\~а отже\~не тільки\~позивач,\~але й\~відповідач зобов`язаний\~утримувати свою\~дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач коштів на утримання дитини повністю не надає, а позивачці одній важко утримувати дитину для забезпечення належного її рівня життя, виховання та навчання. Згідно з\~ст.\~180\~Сімейного\~Кодексу\~України,\~батьки\~зобов`язані\~утримувати дитину\~до\~досягнення\~нею повноліття,\~а\~у\~відповідності до\~ст.\~182\~згаданого\~кодексу\~при визначенні\~розміру\~аліментів,\~суд\~враховує:\~1)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність\~у\~платника аліментів\~інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність\~на\~праві власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(ч. 3 ст. 181\~СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі\~ч.1\~ст.\~183\~СК\~України,\~частка\~заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. В ході судового розгляду сторона позивача надала належні докази щодо офіційного працевлаштування відповідача у Республіці Польща зі стабільним доходом, належності відповідачу на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] . Також сторона позивача довела належними доказами розмір фактичних витрат, які позивач несе на утримання дитини особисто та довела наявності обставин, що відповідач має змогу платити аліменти у зазначеному розмірі. Разом з тим, відповідач по справі не надав суду доказів суду щодо перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи та те, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання дитини у позасудовому порядку. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до Постанови ВС від 16 червня 2021 року, справа № 643/11949/19, провадження № 61-2698св21, ВС зазначив, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Також, Верховний Суд у справі №755/14148/18 не підтримав практику призначення аліментів у мінімальному розмірі і роз`яснив, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суди мають керуватись інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. ВС визначив, що аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому\~ст.182 СК України,\~а також\~встановив,\~що відповідач\~має довести\~свою неспроможність\~платити аліменти,\~встановлені судом.\~Також ВС\~дійшов висновку,\~що сам\~факт відсутності\~у одного\~з батьків\~можливості надавати\~певний розмір\~утримання своїй\~дитині не\~фігурує в\~переліку обставин,\~які враховуються\~судом при\~встановленні розміру\~аліментів.\~Така обставина\~не є\~підставою звільнення\~батьків від\~обов`язку по утриманню дитини. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц. Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини(ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно з\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду\~на те,\~що відповідач\~є працездатним\~та отримує\~офіційні доходи,\~а також\~враховуючивитрати, які несе мати дитини на забезпечення її навчання в ліцеї, заняття в спортивній секції, лікування, з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, з метою повноцінного розвитку здібностей дитини, суд вважає, що позов є підставний і підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 12.09.2025, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved