Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Адвокат Каланжов Владислав Іванович в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи Міністерство оборони України, [INFO] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Короткий зміст та обґрунтування заявлених вимог. Свою заяву обґрунтовує наступним, 02 квітня 2025 року поблизу н.п. Кам?янське, Васильківського району Запорізької області, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти гр. [PERSON] , [INFO] . 05 квітня 2025 року на адресу заявниці [PERSON] , [INFO] за вих. №3100 було направлене відповідне сповіщення про зникнення безвісти. Заявниця [PERSON] отримала вказане сповіщення саме як жінка, з якою гр. [PERSON] проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі. Останні 10 років гр. [PERSON] та заявниця проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу, мали спільний побут, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки (в тому числі і фінансові), спільно піклувались один про одного, що фактично вказує на відносини притаманні подружжю. Не виключною обставиною наявності фактичних шлюбних відносин між заявницею та гр. [PERSON] слугує і та обставина, що сповіщення про зникнення безвісти гр. [PERSON] було направлене саме заявниці, як особі, котру вказує військовослужбовець в особистій анкеті при настанні критичних обставин. Приблизно в травні-червні 2015 року гр. [PERSON] переїхав до житла заявниці за адресою: [ADDRESS] . Разом спільними зусиллями та за спільні кошти вони проводили поточний ремонт, придбали побутову техніку, сплачували комунальні платежі. Протягом перших трьох років спільного проживання, заявниця працювала разом із гр. [PERSON] на одному підприємстві КП «ЖКГ смт. Сергіївка» в смт.Сергіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що в свою чергу також зумовлювало спільність тісних стосунків заявниці та гр. [PERSON] . У спільній квартирі, в якій заявниця проживала разом із гр. [PERSON] , вони разом відмічали родинні свята, державні та релігійні свята. Також заявниця здійснила давню мрію гр. [PERSON] - подорож до Угорщини, та на день народження гр. [PERSON] в 2019 році, заявниця придбала тур до р. Угорщини, де провела відпочинок із гр. [PERSON] . [PERSON] мав гарні стосунки із сином заявниці [PERSON] , [INFO] , разом проводив вільний час, відпочинок, відвідував шкільні заходи сина заявниці, надавав останньому допомогу у навчанні. На початку спільних відносин гр. [PERSON] також познайомив заявницю зі своїми родичами, в тому числі сестрою гр. [PERSON] . У квітні 2024 року [PERSON] оформив на ім`я заявниці додаткову платіжну картку до свого особистого карткового рахунку в АТ «Укрсиббанк», що в свою чергу вказувало на високий рівень довіри та близьких стосунків [PERSON] та заявниці. Юридичний факт за встановленням якого звернулась заявниця має значення для реалізації соціально-економічних прав, зокрема пов`язаних із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку із визнанням військовослужбовця [PERSON] зниклим безвісти. Рух справи у суді 23 квітня 2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження по цивільній справі №495/2670/25 та призначено до судового розгляду. 23 квітня 2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено заяву представника заявниці [PERSON] адвоката Садовського В.Є. про виклик свідків по цивільній справі №495/2670/25. 18 липня 2025 представник зацікавленої особи Міністерства оборони України Добров Ю.І. подав до суду заперечення, відповідно до яких зазначив, що метою звернення до суду заявниця [PERSON] зазначає, що юридичний факт за встановленням якого звертається до суду має значення для реалізації своїх соціально-економічних прав пов`язаних з отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку із визначенням військовослужбовця [PERSON] зниклим безвісті. Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Проте [PERSON] на момент зникнення безвісті [PERSON] не була одним з подружжя, тобто не була дружиною зниклого безвісті військовослужбовця. Заява [PERSON] не відповідає вимогам, встановленим ст. 318 ЦПК України, так як мета звернення до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, не є легітимною, тобто безпосередньо не пов`язана із фактом проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] без реєстрації шлюбу і не вказує на соціально-правовий статус заявниці як дружини (одного з подружжя). В свою чергу рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, має підтверджувати правовий статус заявниці в розумінні статті 16-1 Закону №2011-ХII та ст. 21 Сімейного кодексу України. Проте, є очевидним той факт, що [PERSON] не є одним із подружжя, тобто дружиною [PERSON] і встановлення судом факту проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] без реєстрації шлюбу не означатиме набуття заявницею соціального та правового статусу дружини зниклого безвісті військовослужбовця, яка має право на отримання його грошового забезпечення та інших соціальних виплат. Будь-яких належних та допустимих доказів ведення спільного побуту, придбання майна для облаштування побуту, витрачання коштів на спільні цілі із заявницею до суду не надано. За поданими до суду [PERSON] документами доказами в додатку до заяви, на думку представника Міноборони, неможливо встановити, що заявниця є особою, яка проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу у визначений період. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу з [PERSON] , у зв`язку з не доведенням вказаного юридичного факту належними та допустимими доказами. 18 липня 2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання представника зацікавленої особи Міністерства оборони України Доброва Ю.І. про витребування доказів у цивільній справі №495/2670/25. Короткий виклад позицій сторін по справі У судовому засіданні 13.08.2025 року представник [PERSON] адвокат Каланжов В.І. пояснив, що громадянин [PERSON] перебував із заявницею у фактичних шлюбних відносинах, був її цивільним чоловіком. У військових документах він зазначав заявницю як дружину та близького родича. Вони спільно проживали, разом працювали, про що свідчать показання друзів і знайомих, які неодноразово бачили їх разом. Ці обставини підтверджуються письмовими поясненнями, що містяться в матеріалах справи. Крім того, громадянин [PERSON] відкрив у банківській установі картковий рахунок, довіреною особою за яким вказав заявницю. У судовому засіданні 13.08.2025 року заявниця [PERSON] повністю підтримала свого представника. У судовому засіданні 17.09.2025 року був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив, що його мати [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю протягом 11 років, вели спільне господарство, ділили побут, разом подорожували та мали спільний сімейний бюджет. Свідок зазначив, що вважає [PERSON] своїм батьком, оскільки той виховував його як рідного сина. У судовому засіданні 17.09.2025 року був допитаний свідок [PERSON] , яка надала до суду показання, що є колегою заявниці [PERSON] по роботі та протягом приблизно дев`яти років бачила заявницю і [PERSON] як подружню пару. Свідок зазначила, що разом відзначали свята та дні народження. У судовому засіданні 17.09.2025 року був допитаний свідок [PERSON] , яка пояснила, що є сусідкою заявниці [PERSON] з 2015 року. Підтвердила, що заявниця проживала у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] . За її словами, вони були гарною, дружною сім`єю, проживали як чоловік і дружина, разом приймали гостей та спільно виховували дитину заявниці [PERSON] . У судовому засіданні 17.09.2025 року був допитаний свідок [PERSON] , яка пояснила, що є сестрою громадянина [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] та заявниця [PERSON] проживали однією сім`єю, перебували у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу. Свідок зазначила, що брат завжди довіряв заявниці, вони спільно вели побут, мали спільний сімейний бюджет та разом відзначали всі сімейні свята. У судове засідання 17.10.2025 року заявниця [PERSON] та її адвокат Садовський В.Є. не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити з врахуванням наявних в справі матеріалів та допитаних у судовому засідання свідків. У судове засідання 17.10.2025 року представник зацікавленої особи Міністерства оборони України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. У судове засідання 17.10.2025 року представник зацікавленої особи [INFO] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2\~ст. 3 СК України\~встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі\~\~\~№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України\~від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі\~\~ № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99\~у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Статтею 1 СК України\~визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України\~встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до\~ст. 27 СК України\~державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 74 СК України\~встановлено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених\~главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні відносинам подружжя. Відповідно до частин 1 та 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 27\~постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з травня 2015 року по день оголошення [PERSON] зниклим безвісти, тобто по 02.04.2025 року у зареєстрованому шлюбі між собою, чи з іншими особами, не перебували. При цьому, починаючи із травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS] , однією сім`єю як чоловік та жінка, спільно вели побут, господарство, мали спільний бюджет, сплачували рахунки по комунальним платежам, купували речі, предмети побуту, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного. Заявницю [PERSON] було сповіщено про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , будучи вірним Військовій присязі, мужньо виконуючи обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 02 квітня 2025 року, поблизу н.п. Кам`янське, Василівського району, Запорізької області, що підтверджується сповіщенням про зникнення безвісти ТВО начальника [INFO] Олександра ПЛУКЧІ №3100 від 05.04.2025 року. Таким чином, надані позивачем докази дають суду підстави зробити висновок, що [PERSON] та [PERSON] , який оголошений зниклим безвісти 02.04.2025 року, проживали однією сім`єю без шлюбу з травня 2015 року по 02.04.2025 року та вважали себе чоловіком і дружиною. Надані заявником докази її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, бюджету, ведення спільного господарства, спільного виховання сина заявниці, суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами. Заявниця [PERSON] позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.\~\~ Встановлення цього факту необхідне заявнику для реалізації соціально-економічних прав, зокрема пов`язаних із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку із визнанням військовослужбовця [PERSON] зниклим безвісти. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, надавши правову оцінку показанням допитаних судом свідків, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved