Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (надалі-ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулось до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 у сумі 63691,44 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 20.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі-ТОВ «Манівео») та [PERSON] був укладений кредитний договір №906028444 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідачка, ознайомившись із умовами кредитування, підписала кредитний договір електронним підписом, який створено за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV663QD. Після укладення кредитного договору, ТОВ «Манівео» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 17920,00 грн на її банківську карту [NUMBER] . Факт одержання відповідачкою грошових коштів підтверджується платіжним дорученням 2b41d8f4-5d1b-4e51-acb9-d8dd83a3f743 від 20.04.2021. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідачка не виконувала належним чином умови договору належним чином, не повністю сплачувала платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 28.11.2018 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (надалі-ТОВ «Таліон плюс») укладений договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. У подальшому, 28.11.2019 року, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 сторони договору факторингу укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії попередніх договорів. Із урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось протягом всього часу його дії. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №228 від 09.05.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 року на загальну суму 40610,48 грн. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчили факт передачі прав вимоги до Боржників у повному обсязі, під яким розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, в тому числі відступати право вимоги третім особам. 27.05.3024 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (надалі-ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») був укладений договір факторингу №27/0524-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором на загальну суму 63691,44 грн, що засвідчується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 року. У свою чергу 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклало договір факторингу №04/06/25-Ю із позивачем у справі, який за умовами цього договору набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 року у сумі 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн - сума основного боргу; 45771,44 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується відомостями з Реєстру боржників від 04.06.2025 року. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Розрахунки заборгованості підготовлені ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» із урахуванням умов кредитного договору, при цьому наявне в них при відступленні прав вимоги балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення сум наданого кредиту та відсотків за користування ним і станом на день звернення із позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погасила, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідачки на його користь борг за кредитом у повному обсязі, а також 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7000,00 грн. витрат за професійну правничу допомогу. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 25.08.2025 до суду надійшов відзив [PERSON] на позов, у якому відповідачка вказала, що у матеріалах справи не міститься копії договору факторингу між первинним кредитором та первинним фактором у повному обсязі (28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс»), також договір факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем, у тому числі докази оплати договору факторингу та копія реєстру права вимог, та додатків до нього, які б підтверджували належність позивача як нового кредитора у цій справі. Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Окрім цього, договір факторингу №28/1118-01, укладено між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року, тобто ще до укладення кредитного договору та виникнення первинних кредитних правовідносин між відповідачем та ТОВ «Манівео», а тому у позивача відсутнє дійсне право вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо недоведеності правильності нарахування суми заборгованості зазначає, що згідно договору - строк позики (строк дії кредиту) - 30 календарних днів. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, відповідачка вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування , однак позивачем здійснено нарахування процентів за договором поза межами строку дії договору. Із урахуванням вищенаведеного просила у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відмовити в повному обсязі. Представник позивача 29.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, у якій вказала, що позивач заперечує проти доводів відповідачки та вважає їх необґрунтованиними. Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 зазначила, що ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» в подальшому уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 - якими продовжено строк договору до 31.12.2024 . Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Пунктом 2.1 Розділу 2 вказаного договору передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п.1.3 договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Згідно п.4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 22.06.2021 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №139 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 40610,48 грн. Відповідно, ТОВ «Манівео» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 22.06.2021 після підписання Сторонами реєстру прав вимоги №139, тобто вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео» та відповідачкою 20.04.2021. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором стосувався чинного зобов`язання на момент його передачі і відбувся на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору. Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», зазначено, що відповідно до пункту 8.2 вказаного договору строк його дії закінчується 31.12.2024. Пунктом 2.1 договору передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначени цим Договором. 27.05.2024 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору Факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 45771,44 грн. Тобто передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу - до 31.12.2024. При цьому, жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення Договору. Надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, №27/0524-01 від 27.05.2024 та №04/06/25-Ю від 04.06.2025 підтверджують перехід в установленому порядку права вимоги за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому до позивача. Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами представник позивача зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що алгоритм нарахування та заборгованості погоджений кредитним договором №906028444 від 20.04.2021. Відповідно до п. 4.3 договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2 є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків у межах строку, визначеного у п.1.4.1 та п.1.7.2 кредитного договору. Із урахуванням вищенаведеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.04.2021 [PERSON] заповнила на офіційному сайті ТОВ «Манівео» заявку на отримання грошових коштів у кредит від 20.04.2021, в якій серед іншого вказала свої ідентифікуючі дані та номер банківської картки № [NUMBER] . Після схвалення поданої заявки кредитодавець згенерував [PERSON] електронний кредитний договір з усіма істотними умовами, який направив останній для ознайомлення. Для надання згоди на запропоновані умови позивачу також було відправлено одноразовий ідентифікатор MNV663QD, який остання ввела, про що зазначено у довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео». На підставі вказаних дій, які відповідають Правилам надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео», алгоритму дій ТОВ «Манівео» стосовно укладання кредитних договорів та Порядку дії споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг, між [PERSON] та ТОВ «Манівео» був укладений в електронній формі договір №906028444 від 20.04.2021 року, який відповідачка підписала електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора MNV663QD. За умовами п.1.1 даного договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику Кредит на суму 17920,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язалася повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео». Відповідно до п.1.2 договору Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. Сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в даному пункті не обмежена( п.1.3 договору). Згідно п.1.4 Договору, за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються у наступному порядку: п.1.4.1-виключно на період строку, визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 47,45 процентів річних, що становить 0,13 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; п.1.4.2-за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюються за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 461,88 процентів річних, що становить 1,27 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно п.1.4.3 у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами та Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Згідно п.1.6 Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п.1.7 Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.7.1 Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. Відповідно до п.1.7 Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 Цивільного Кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: п.1.7.1- зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної Суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; п.1.7.2- з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Пунктом 4.1 договору визначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Відповідно до п.4.3 договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі, визначеному в п.1.7.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Підписанням вказаного договору [PERSON] підтвердила, що умови цього договору є розумнимим, справедливими, добросовісними, та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника, укладення договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки Сторін, інші умови Договору) та умови Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін, а позичальник отримала від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах(п.п.4.9,4.10, 4.13 договору). У реквізитах позичальника у вказаному договорі зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце прописки, та номер мобільного телефона: [NUMBER] . Із долученого до вказаного договору Паспорту споживчого кредитного продукту «СМАРТ» вбачається, що розмір кредиту складає 17920,00 грн., кредит надається на споживчі цілі; строк кредитування становить 30 днів, з можливістю продовження строку; процентна ставка: 47,45%, тип процентної ставки - фіксована; реальна річна процентна ставка: 46,19%; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 839,50% річних; загальні витрати за кредитом складають 699,00 грн. Із довідки щодо дій позичальника [PERSON] в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео» слідує, що заявка на кредит подана 20.04.2021 о 13:36 год, акцепт оферти позичальником здійснено шляхом підписання наданого договору 20.04.2021 о 13:41:12 год. одноразовим ідентифікатором MNV663QD, який відправлено позичальнику 20.04.2021 о 13:40:21 год., перерахування грошових коштів проведено 20.04.2021 о 13:41:55 год. На підставі укладеного кредитного договору №906028444 ТОВ «Манівео» перерахувало [PERSON] за вказаними реквізитами банківської картки [NUMBER] грошові кошти у сумі 17920,00 грн, про що свідчить відповідне платіжне доручення від №8fa3a61b-b8d6-4c7a-af5f-56e5a1976e97 від 20.04.2021. На підтвердження факту проведення 20.04.2021 року успішної операції з переказу коштів на суму 17920,00 грн на картку 5168-75ХХ-ХХХХ-8591 до матеріалів справи також долучено довідку ТОВ «Манівео» з ідентифікатором платіжної операції 2b41d8f4-5d1b-4e51-acb9-d8dd83a3f743. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео» зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1). Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п.2.2). При цьому, як зазначено в п.1.3, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від TзOB «Манівео» до ТзОВ «Таліон Плюс» в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (п.4.1 Договору). Відповідно до п.8.1 цей договір набирає чинності та всі права та обов`язки сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Відповідно до п.8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 28.11.2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28.11.2019 TOB «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишились без змін. 31.12.2020 TOB «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 згідно якої п.4.1 договору викладено в наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від TOB «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги». Згідно нової редакції п.8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. 31.12.2021 TOB «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2023 сторони договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії вказаного договору до 31.12.2024. Як вбачається із витягу з Реєстру прав вимоги №139 від 22.06.2021 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 на загальну суму 40610,48 грн, з яких: 17920,00 грн - заборгованість по основному боргу; 22690,48 грн - заборгованість по відсотках. Факт передачі грошових коштів у розпорядження первісного кредитора зі сторони ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №139 від 22.06.2021 та протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги №139 від 22.06.2021, відповідно до яких розмір фінансування за відступлення прав вимоги за Реєстром прав вимоги №139 складає 9925221,64 грн. Згідно наданого ТОВ «Манівео» розрахунку заборгованості станом на 22.06.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 становила 40660,48 грн, з яких: 17920,00 грн - заборгованість по основному боргу; 22740,48 грн - заборгованість за процентами. Вказаним розрахунком підтверджується, що відповідачкою здійснювались платежі на погашення боргу за процентами, а саме: 31.05.2021 сплачено 15,00 грн та 08.06.2021 сплачено 35,00 грн, а всього на загальну суму 50,00 грн. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон плюс»(Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»(Фактор) було укладено Договір факторингу №27/0524-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п.2.1). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку (п.4.1). Платіжною інструкцією №6617 від 30.05.2024 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «Таліон плюс» грошові кошти у сумі 5602405,52 грн в якості оплати за договором факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024. Згідно Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 на загальну суму 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн - заборгованість по основному боргу; 45771,44 грн - заборгованість по відсотках. Із наданого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованості за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 року, вбачається, що станом на 24.05.2024 заборгованість [PERSON] становить 63691,44 грн, з яких 17920,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 45771,44 грн - заборгованість процентами, які нараховані по 17.08.2021 включно. У подальшому, 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»(Клієнт) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»(Фактор) був укладений Договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта(ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2). Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у повному обсязі прийняло реєстр божників у кількості 13254 особи, після чого із урахуванням п.1.2 Договору факторингу №104/06/25-Ю від 04.06.2025, від Клієнта до Фактора перейшли Права Вимоги щодо Заборгованостей до Боржників і Фактор з моменту підписання даного акту стає кредитором по відношенню Боржників стосовно Заборгованостей. Як слідує із Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, який є Додатком №1 до договору, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 року на загальну суму 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн - заборгованість по основному боргу; 45771,44 грн - заборгованість по відсотках. Платіжними інструкціями №467, №468 від 10.06.2025, №469, №470 від 11.06.2025, №478, №479 від 19.06.2025, №483 від 25.06.2025 підтверджується факт оплати позивачем на рахунок ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» грошових коштів у сумі 6810635,54 грн в якості оплати за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021, станом на 25.06.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» складає 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн- заборгованість за основним боргом; 45771,44 грн- заборгованість за процентами. АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів листом від 09.09.2025 за №20.1.0.0.0/7-250902/35793-БТ повідомив про те, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), а також надав банківську виписку по вказаному рахунку за період з 20.04.2021 по 25.04.2021, якою підтверджується факт зарахування на цей рахунок 20.04.2021 грошових коштів у сумі 17920,00 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частиною другою ст.644 ЦК України передбачено, що у разі якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 лютого 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц. Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами що 20.04.2021 між [PERSON] та ТОВ «Манівео» із дотриманням вимог діючого законодавства укладено електронний кредитний договір №906028444, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 17920,00 на визначений строк шляхом зарахування у безготівковій формі на вказану нею платіжну картку. У зазначеному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, з якими відповідачка була попередньо ознайомлена, підписавши кредитний договір за допомогою наданого одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео» свої зобов`язання за кредитним договором №906028444 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на вказаний нею рахунок кредитні кошти в розмірі 17920,00 грн, що підтверджується банківською випискою АТ «КБ «Приватбанк», яка має статус первинного банківського документа. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконала частково, сплативши 31.05.2021 та 08.06.2021 грошові кошти у сумі 50,00 грн, які були зараховані первісним кредитором у рахунок погашення боргу за процентами, внаслідок чого станом на 25.06.2025 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 45771,44 грн- заборгованість за процентами. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» та в подальшому до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підтверджується описаними вище договорами факторингу, умовами яких серед іншого передбачено відступлення права вимоги, яке виникне у майбутньому, а також реєстрами боржників та актами прийому-передачі, що відповідає вимогам ст.1077, 1078 ЦК України. Вказані договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Перехід права вимоги до нових кредиторів відбувся на підставі відповідних Реєстрів Боржників, підписаних після укладення відповідачкою кредитного договору №906028444 від 20.04.2021. Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. Як встановлено судом, після отримання права вимоги до [PERSON] позивач не здійснював будь-яких нарахувань за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021. Оскільки при укладенні договору кредиту №906028444 від 20.04.2021, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом, а зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, який становить 30 календарних днів, то суд приходить до висновку, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за вказаним договором у розмірі 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 45771,44 грн- заборгованість за процентами, які нараховані станом на 17.08.2021, підлягає стягненню у повному обсязі згідно наданих розрахунків, за результатами перевірки яких судом встановлено, що вони повністю угоджуються із умовами кредитного договору, а вказана заборгованість за тілом кредиту та процентами нарахована відповідно до встановлених процентних ставок та у межах узгодженого сторонами строку кредитування(п.п.1.6, 1.7, 1.4.3, 1.7.2 договору). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договом або доводили повне виконання нею взятих на себе зобов`язань суду, а також власного розрахунку боргу суду не надала, а наведені нею у відзиві доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, оскільки повністю спростовуються дослідженими судом доказами. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 року у сумі 63691,44 грн, з яких: 17920,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 45771,44 грн- заборгованість за процентами. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно наведеного у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, понесені позивачем витрати на правничу допомогу складають 7000,00 грн, з яких: вивчення матеріалів справи (2 год) - 1000,00 грн; складання позовної заяви (2 год) - 5000,00 грн; підготовка адвокатського запиту (1 год) - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань (1 год) - 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду: - Договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, укладений між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», відповідно до якого об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором. Отримання винагороди Адвокатським бюро з надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (пп.1.1, 3.1, 3.2); - Додаткову Угоду №25770717204 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, згідно якої Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати Клієнту юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 з боржника [PERSON] ; -протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року, який є Додатком №1 до Договору, відповідно до якого визначено наступний перелік послуг та їх вартість: усна консультація - 500,00 грн; підготовка адвокатського запиту - 500,00 грн; вивчення матеріалів справи - 500,00 грн; аналіз судової практики - 500,00 грн; складання позовної заяви - 2500,00 грн; участь у судовому засіданні - 1200,00 грн; участь у відеоконференції - 700,00 грн; підготовка та подача клопотань/заяв та інших процесуальних документів до суду - 500,00 грн; складання апеляційної скарги - 3000,00 грн; складання касаційної скарги - 4000,00 грн; підготовка та укладення мирової угоди - 3000,00 грн; відзив на позовну заяву/відповідь на відзив на позовну заяву - 700,00 грн; заперечення/додаткові пояснення у справі - 700,00 грн; відзив на апеляційну скаргу/відповідь на відзив на апеляційну скаргу - 1000,00 грн; -довіреність від 05.06.2025, видану ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на представництво його інтересів адвокатом Тараненко А.І., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012; -акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, з якого вбачається, що адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І. було надано позивачу наступну правничу допомогу: складання позовної заяви до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 (2 год) вартістю 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 (2 год) вартістю 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 на рахунок боржника, яким є [PERSON] (1 год) вартістю 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №906028444 від 20.04.2021 року на рахунок боржника, яким є [PERSON] (1 год) вартістю 500,00 грн, а всього на загальну суму 7000,00 грн. Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №275/150/22, суд

Outcome: approved