Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 липня 2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 22/07/24-03, згідно з умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" надало позичальнику [PERSON] кредит у сумі 50000,00 грн на строк 360 днів з 22 липня 2024 року до 17 липня 2025 року. Процентна ставка за користування кредитом - 0,23 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Додатковим договором від 07 серпня 2024 року № 07/08/24-01 збільшено суму кредиту на 30000,00 грн. Відповідач не дотримувався умов кредитного договору, своєчасно не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним. Заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03 становить 135200,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 80000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 55200,00 грн. За договором застави від 22 липня 2024 року б/н [PERSON] для забезпечення виконання ним зобов`язань за договором про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03 передав в заставу ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" належний йому на праві власності автомобіль Volvo V50, д.р.н. [NUMBER] . За таких обставин позивач просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03 у сумі 135200,00 грн; у рахунок погашення заборгованості за вказаним договором - звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Volvo V50, д.р.н. [NUMBER] , шляхом продажу вказаного транспортного засобу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, з визначенням початкової ціни не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Також позивач просив суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта звернення стягнення на предмет застави та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" до суду не подав. Відповідно до поданої представником позивача заяви, суд ухвалою від 16 жовтня 2025 року залишив без розгляду позов ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" до [PERSON] в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 22 липня 2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням кваліфікованого електронного підпису, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про споживчий кредит № 22/07/24-03, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 50000,00 грн на строк 360 днів з 22 липня 2024 року до 17 липня 2025 року. Процентна ставка за користування кредитом - 0,23 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 07 серпня 2024 року сторони підписали додатковий договір № 07/08/24-01, яким погодили збільшення кредитного ліміту на 30000,00 грн до 80000,00 грн. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання умов договору про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03 ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" 22 липня 2024 року надало позичальнику кредитні кошти у сумі 44500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22 липня 2024 року. Кредитні кошти були надані уже за вирахуванням комісій у сумі 5500,00 грн (а. с. 24). 07 серпня 2024 року позивач надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 25100,00 грн, шо засвідчується платіжним дорученням від 07 серпня 2024 року. Кредитні кошти були надані уже за вирахуванням комісій у сумі 4900,00 грн (а. с. 24). Отже, [PERSON] були надані кредитні кошти у сумі 80000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання щодо повернення кредиту у термін до 17 липня 2025 року, допустив заборгованість за договором про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03 за тілом кредиту у сумі 80000,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, сума процентів за користування кредитом за договором про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03, становить 65136,00 грн ((50000,00 грн х 0,23 % х 16 днів (з 22 липня 2024 року до 06 серпня 2024 року)) + (80000,00 грн х 0,23 % х 344 дні (з 07 серпня 2024 року до 17 липня 2025 року)) = 65136,00 грн). Сума несплачених [PERSON] процентів за користування кредитом становить 55200,00 грн. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Юніт" слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит від 22 липня 2024 року № 22/07/24-03 у сумі 135200,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 80000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 55200,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 25 березня 2025 року, укладений між ним та адвокатом Мустіпан О.В., та додаткову угоду від 23 липня 2025 року № 4 до цього договору, а також акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23 липня 2025 року № 4, в якому зазначено, що вартість наданих послуг становить 8000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved