Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

В травні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАМАР ЕКО» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є юридичною особою, яка здійснює діяльність у сфері надання послуг з поводження з відходами. Рішенням виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1 від 10.04.2020 року ТОВ «КРАМАР ЕКО» визначено виконавцем послуг з поводження з твердими побутовими відходами в селі Крюківщина для багатоквартирних житлових будинків, зокрема для багатоповерхового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11 квітня 2020 року між позивачем та Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області було укладено Типовий договір на надання послуг з поводження з побутовими відходами в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Згідно умов вказаного договору, ТОВ «КРАМАР ЕКО», як виконавець послуг з поводження з твердими побутовими відходами, взяло на себе обов`язок надавати послуги з поводження з твердими побутовими відходами фізичним і юридичним особам, які мешкають/зареєстровані у багатоквартирному будинку який знаходиться за адресою : [ADDRESS] . З метою централізованої організації договірної роботи 13.06.2020 року, позивач опублікував в офіційному друкованому виданні Києво-Святошинського району «Новий День» (випуск № 9 (9409) від 13.06.2020) публічну оферту та Публічний договір. Протягом 30 днів від дати публікацій Договору позивач не отримував від відповідача жодних зауважень щодо умов Договору або відмову від укладання Договору. Згідно даних банківських виписок від 14.09.2020 року та 24.12.2020 року відповідачем [PERSON] було сплачено вартість наданих йому послуг з поводження з побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] , де останній отримував вищезазначені послуги. Так, за період з 01 червня 2020 року по 31 березня 2024 року позивачем було надано відповідачу послуги на суму 5306 грн. 20 коп. оплату вартості яких останній здійснював частково, будь-яких претензій з приводу факту та якості надання послуг позивачу не направляв. На підставі викладеного, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань зі сплати вартості отриманих ним послуг, позивач звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАР ЕКО» суму заборгованості за надані у період з 01 грудня 2020 року по 31 березня 2024 року послуги з поводження з побутовими відходами у розмірі 4566 грн. 20 коп. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки № 3/02-1902 від 11.06.2024 року місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних банківських виписок від 14.09.2020 року та 24.12.2020 року відповідачем [PERSON] було сплачено вартість наданих йому послуг з поводження з побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] , де останній отримував вищезазначені послуги. Рішенням виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1 від 10.04.2020 року ТОВ «КРАМАР ЕКО» визначено виконавцем послуг з поводження з твердими побутовими відходами в селі Крюківщина для багатоквартирних житлових будинків, зокрема для багатоповерхового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11 квітня 2020 року між ТОВ «КРАМАР ЕКО» та Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області було укладено Типовий договір на надання послуг з поводження з побутовими відходами в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Згідно умов вказаного договору, ТОВ «КРАМАР ЕКО», як виконавець послуг з поводження з твердими побутовими відходами, взяло на себе обов`язок надавати послуги з поводження з твердими побутовими відходами фізичним і юридичним особам, які мешкають/зареєстровані у багатоквартирному будинку який знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Послуги з поводження з твердими побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] , надаються ТОВ «Крамар ЕКО» з 01.06 2020 на підставі договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, опублікованому в офіційному друкованому виданні Києво-Святошинського району «Новий День» (випуск № 9 (9409) від 13.06.2020). Рішенням виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1 від 28.05.2020 року. «Про встановлення тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами, що надаються ТОВ «Крамар ЕКО» було встановлено тариф на послуги з поводження з побутовими відходами, що надаються ТОВ «Крамар ЕКО» у розмірі 29,60 грн. за особу, 160,01 грн. за 1 м. куб відходів. Згідно даних відповіді Виконавчого комітету Вишневої Міської Ради Бучанського Району Київської Області № 3/02-3409 від 19.10.2023 року, яку надано письмових запит позивача № 16/10-23 від 16.10.2023 року, в зазначені квартирі за адресою: [ADDRESS] протягом терміну надання послуг було зареєстровано 4 особи. Враховуючи розмір тарифу, який встановлено п. 6.1. Договору та кількість осіб, які проживають у приміщенні та отримують послуги, кількість яких складає 4 особи, місячний розмір вартості послуг, який підлягає сплаті за Договором складає 118 грн. 40 коп. За період з 01.06.2020 року по 31.03.2024 року позивач надав відповідачу послуг на суму 5306 грн. 20 коп. В межах вказаного періоду відповідачем [PERSON] було частково сплачено вартість наданих послуг, а саме 740,00 грн. Сплачена сума\~зараховувалась позивачем\~в якості\~погашення заборгованості\~відповідача за\~період з\~01\~червня 2020\~року по\~30\~листопада 2020\~року.\~При цьому заборгованість відповідача в грудні 2020 року складає 88 грн. 80 коп. Таким чином, за період з 01.12.2020 року по 31.03.2024 року загальний борг відповідача перед позивачем за надані за Договором послуги і складає 4566 грн. 20 коп. Відповідачем не було надано належних доказів на спростування вказаного розрахунку позивача, доказів повної сплати ними позивачу вартості наданих послуг, а також доказів на підтвердження того, що позивачем не було надано заявлених ним послуг. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону (в редакції станом на 01.06.2020 року), до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Частина 1 ст. 13 Закону передбачає, що Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону (в редакції станом на 01.06.2020 року), споживачі зобов`язані укласти договір поводження з побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами, визначеним у встановленому законодавством порядку. Якщо інше не визначено законом, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управитель багатоквартирного будинку або інша уповноважена особа, яка укладає колективний договір про надання комунальних послуг, згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування, укладає договір про надання послуги з управління побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року була висловлена позиція про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частина 1 ст. 9 Закону передбачає, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ч. 3 ст.9 Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частин 1,2ст.10 Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни(тарифи)встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Відповідно до пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих послуг, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved