Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 14.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом використання останнім електронного цифрового підпису та проходження ідентифікації з використанням системи BankID Національного банку, укладено кредитний договір №14.04.2024-100002113. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000 гривень, строком на 70 днів. Договором передбачено дві процентні ставки: процентна ставка-фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, 0,93%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту -15%. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором від 14.04.2024 року виконав в повному обсязі, перерахував позичальнику кошти в сумі 13000 грн. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 27300 грн. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 27300 грн., сплачений судовий збір 2422 грн.40 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти заочного розгляду справи не заперечує. /а.с.4/ Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повернулася без вручення з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, відповідач вважається таким, що про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідач (позичальник) [PERSON] , 14.04.2024 року уклали кредитний договір. Договір укладено з використанням відповідачем одноразового ідентифікатора Е122, яким підписано заявку кредитного договору №14.04.2024-100002113, підтвердження прийняття пропозиції (акцепт) про укладення кредитного договору (оферти) та паспорт споживчого кредиту. /а.с.13-20/ При цьому суд враховує, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний позичальником в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Згідно умов укладеного кредитного договору відповідач 14.04.2024 року отримав кредит в сумі 13000 грн., строком на 70 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 22.06.2024 року. Договором передбачено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка встановлена в розмірі 0,93%. Комісія пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1950 грн. Умовами договору також встановлено графік платежів. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредит в сумі 13000 грн., що підтверджується квитанцією №2449910714 від 14.04.2024, згідно з якою на картковий рахунок [NUMBER] , зазначений в договорі позивачем, за допомогою платіжної системи Liqpay перераховано кошти в зазначеному розмірі. /а.с.10/ Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, внаслідок чого за період з 14 квітня 2024 року до 22 червня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 13000 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості та карткою субконто. /а.с.9, 32-34/ Заборгованість нарахована в межах строку кредитного договору. До складу заборгованості входять 13000 грн. за тілом кредиту та 9100 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Крім того, до складу заборгованості включено 1950 грн. комісії, 3500 грн. неустойки, стягнення яких передбачено пунктами 8, 13 кредитного договору (акцепт). Таким чином, загальна сума заборгованості становить 27300 грн. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved