Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 17.11.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22036000444466, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 62000,00 грн із нарахуванням процентів за користування ними зі строком кредитування 60 місяців до 17.11.2025 року (п.1.2 кредитного договору). Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» перерахував кредитні кошти на особистий рахунок боржника як передбачено умовами кредитного договору. При укладанні кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Станом на 27.03.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 112921,85 грн та складається з: 60230,55 грн заборгованість по тілу кредиту; 1,15 грн заборгованість по відсоткам; 52690,20 грн заборгованість по комісії. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Представник позивача, будучи своєчасно і належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.11.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22036000444466, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти (кредит) у розмірі 62000,00 грн із нарахуванням процентів за користування ними у розмірі 0,001 % річних і щомісячної комісії за обслуговування кредиту з 17.11.2020 року по 16.03.2022 року у розмірі 5 % від суми кредиту, з 17.03.2022 року по 16.06.2023 року 4 % від суми кредиту, з 17.06.2023 року по 16.09.2024 року 3 % від суми кредиту, з 17.09.2024 року по 17.11.2025 року 1,95 % від суми кредиту, зі строком кредитування до 17.11.2025 року (п.1.2 кредитного договору) (а.с.38). Предметом договору, згідно з п.1.1 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року, є те, що банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 62000,00 грн, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 17.11.2025 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 17.11.2020 року по 16.03.2022 року у розмірі 5 % від суми кредиту, з 17.03.2022 року по 16.06.2023 року 4 % від суми кредиту, з 17.06.2023 року по 16.09.2024 року 3 % від суми кредиту, з 17.09.2024 року по 17.11.2025 року 1,95 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0 % річних. Згідно з п. 1.3 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4. Договору із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. На підставі п. 1.5 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доручає банку в дату видачі кредиту, здійснювати перерахування з рахунку клієнта на користь старховика суму страхового платежу за весь період страхування. В розділі 2 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року визначено порядок погашення заборгованості за договором. У п. 2.1 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року зазначено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в графіку платежів, який викладений в розділі 4 договору. В розділі 4 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року зазначений графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. Згідно з п. 3.1 кредитного договору №22036000444466 від 17.11.2020 року цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача судом встановлено, що АТ «Банк Кредит Дніпро» перерахував кредитні кошти на особистий рахунок боржника як передбачено умовами кредитного договору. В підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписки по особовому рахунку [PERSON] (а.с.9-102). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.104, 109-119). Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо. Отже, ТОВ «Цикл Фінанс» придбало право вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] . Також позивачем наданий розрахунок заборгованості, який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості [PERSON] (а.с.129-130). За таких обставин, враховуючи, що факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.139), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Цикл Фінанс» надавалася адвокатом Дорошенко М.А. на підставі договору про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025 року (а.с.106-108). На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано детальний опис наданих адвокатом послуг від 02.04.2025 року (а.с.105), за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 6000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордера на надання правничої допомоги. Суд приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом Дорошенко М.А. робіт на підставі договору про надання правничої допомоги, а також на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 6000,00 грн. Витрати на правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Виходячи з того, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, не надано клопотання про зменшення таких витрат або доказів їх неспівмірності, враховуючи, що позов задоволено повністю, а позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги належними засобами доказування, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

Outcome: approved