Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] 20.05.2025 року звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про визнання права власності на майно у зв*язку із втратою правовстановлюючих документів. В обґрунтування позову зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №3009-7001827266 від 04.07.2023. До введення воєнного стану в Україні фактично проживав в м.Маріуполі, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а також мав дачний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 затверджено оновлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, до якого віднесена вся територія Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022. Документи, що посвідчують право власності на дачний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] були втрачені на окупованій території. Водночас, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №400571755 від 23.10.2024 року дачний будинок, загальною площею 115,4 кв.м., житловою 100,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 06.03.2014 Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області Запальським А.М. Відсутність документу, що засвідчує право власності на вказане майно позбавляє змоги підтвердити своє право власності на вищевказане нерухоме майно та можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд. Вказані обставини порушують його права як власника майна, тому вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. На підставі викладеного просить визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на дачний будинок, загальною площею 115,4 кв.м., житловою 100,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 23.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони по справі не з*явилися. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшли заяви 16.06.2025, 11.08.2025 та 06.10.2025 року про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача: Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області в судове засідання повторно не з*явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. На підставі ст.280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовну з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №3009-7001827266 від 04.07.2023. Значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №400571755 від 23.10.2024 року дачний будинок, загальною площею 115,4 кв.м., житловою 100,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 06.03.2014 Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області Запальським А.М. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому Законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні-ст.321 ЦК України. Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно створює об*єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивача. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18.02.2015 року у справі №6-244 цс14 зазначено, що за правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред*явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред*явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що можуть свідчить їх відокремлення у ст.392 ЦК України, про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі №6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права і обов*язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст..ст.335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на зазначену дачу, право власності на яку було набуте на законних підставах, однак потребує захисту у зв*язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин. Отже, оцінюючи докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що правовстановлюючий документ на зазначену дачу втрачений і відновити його не вбачається можливим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved