Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 04.08.2020 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 0577/0116 (для придбання транспортного засобу), за умовами якого Позичальнику надано кредит в сумі 1 158\~316 (один мільйон сто п`ятдесят вісім тисяч триста шістнадцять) грн., 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,59% річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 03 серпня 2027 року на строк 84 місяців для придбання транспортного засобу за Договором купівлі-продажу (пункти 2.2-2.3 Кредитного договору). Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2. Кредитного договору Банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Алмаз Мотор, Лтд», код отримувача 23946642 № [NUMBER] , відкритий в АТ «ПУМБ» м. Дніпро, код банку 334851. Однак, Позичальником, в порушення підпунктів 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору не дотримано Графік погашення кредиту, починаючи з 03.06.2022 не здійснено погашення чергового платежу. У зв`язку з невиконанням умов погашення заборгованості за Кредитним договором, станом на 24.01.2024 заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 1 085 807,05 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) - 948 840,63 грн.; - заборгованість за процентами за користування кредитом -136 966,42 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 04.08.2020 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 0577/0116 (для придбання транспортного засобу), за умовами якого Позичальнику надано кредит в сумі 1 158\~316 (один мільйон сто п`ятдесят вісім тисяч триста шістнадцять) грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,59% річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 03 серпня 2027 року на строк 84 місяців для придбання транспортного засобу за Договором купівлі-продажу (пункти 2.2-2.3 Кредитного договору). Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2.3 Кредитного договору передбачено, що кредит надається для придбання транспортного засобу за Договором купівлі-продажу. Підпунктом 2.4.1 пункту 2.4 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 11,59% річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Відповідно до пункту 2.4.2 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного в цьому Договорі. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, виходячи з кількості днів користування Кредитом у місяці - 30 днів, у році - 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді. У разі прострочення Позичальником погашення платежів за Кредитом, на фактично прострочені платежі за Основною сумою боргу по Кредиту, проценти нараховуються за методом факт/факт за кожний день прострочення. При нарахуванні процентів за користування Кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування Кредитом. Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2. Кредитного договору Банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок Продавця Транспортного засобу Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Алмаз Мотор, Лтд», код отримувача 23946642 № [NUMBER] , відкритий в АТ «ПУМБ» м. Дніпро, код банку 334851. Відповідно до підпунктів 3.3.1, 3.3.2 пункту 3.3. Кредитного договору всі платежі за цим договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком коштів з поточного рахунку та згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором. У відповідності до підпункту 3.3.3 п. 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 20 194,34 грн. шляхом внесення коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором. Перший ануїтетний платіж Позичальник сплачує до 03 вересня 2020 року, в подальшому - не пізніше 03 числа кожного місяця. Останній платіж в рахунок повернення Кредиту та процентів Позичальник зобов`язується здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення Кредиту, визначеної цим Договором. У відповідності до підпункту 3.3.4 пункту 3.3 Кредитного договору, якщо сума коштів, що надійшла в повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) менша розміру, вказаного у підпункту 3.3.3. цього Договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати погашення простроченого платежу та нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 9.2. Кредитного договору. На виконання умов пунктів 2.1, підпункту 3.2.1 Кредитного договору АТ «Ощадбанк» здійснив надання Кредиту Позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 1 158316,00 грн. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Алмаз Мотор, Лтд» № 11 [NUMBER] , відкритий в АТ «ПУМБ» м.Дніпро, код банку 334851, код отримувача 23946642, що підтверджується копією платіжного доручення № 0577/0116 (#542555777305). Підпунктом 3.9.1 пункту 3.9. Кредитного договору встановлено, що Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Заставодавцем взятих на себе обов`язків та недотримання умов передбачених цим Договором та/або Документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними Позичальником та/або Заставодавцем та/або Поручителем з Банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь - якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулося: п.п.п. 3.9.1.1 затримання на один календарний місяць сплати частини основної суми боргу за Кредитом та/або процентів за користування Кредитом, інші платежі за цим Договором та/або платежів за Договором відновлювальної кредитної лінії, укладеним між Позичальником та Банком щодо надання кредиту для оплати страхових платежів за Договором страхування транспортного засобу (у разі укладання такого договору). Згідно п.п 3.9.2 Кредитного договору виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення Кредиту, належних до сплати процентів, комісійної винагороди та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено Позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимог від Банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у вимозі Банку, направленій Позичальнику, відповідно до цього пункту Договору є зміною терміну остаточного повернення Кредиту в бік його зменшення. Сторони домовилися, що вказана в цьому пункті зміна терміну повернення кредиту, на який надано Кредит, не є зміною Банком в односторонньому порядку умов цього Договору. На виконання\~п.\~3.9\~Кредитного договору\~у зв`язку\~з простроченням\~погашення основної\~заборгованості за\~кредитом та\~нарахованими процентами\~за користування\~кредитом більше\~ніж на\~один календарний\~місяць,\~12.06.2023\~за вих.\~№ 55/5.4-02/989\~на адресу\~ [PERSON] \~направлена Вимога\~про відкликання\~кредиту, дострокове його погашення, з наданням 30-денного строку на усунення порушення зобов`язання, яка отримана [PERSON] 21.06.2023 року, про що свідчить її особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак вимога АТ «Ощадбанк» не виконана, заборгованість за Кредитним договором не погашено. Позивач свої зобов`язання, за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між Сторонами по справі, як цивільно-правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов`язувався щомісячно здійснювати часткове повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 525, 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма міститься у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 літня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів на конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц. Однак, суд не погоджується з загальною сумою заборгованості, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, під час розгляду даної справи відповідачем на рахунок позивача було здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за Договором про споживчий кредит №0577/0116 від 04.08.2020 року в сумі 40\~050,00 грн., тому загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» за Договором про споживчий кредит №0577/0116 від 04.08.2020 року становить 1\~045\~757, 05 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 908 790,63 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом - 136 966,42 грн.. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти вона використала, і у неї утворилась заборгованість. У даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні було встановлено, що зобов`язання [PERSON] виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови кредитного договору. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягають частковому задоволенню. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial