Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 23.09.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 по справі №755/8402/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2018 і до досягнення дітьми повноліття. В подальшому, на підставі судового рішення по справі №755/8402/18 Добропільським ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито два виконавчих провадження: 1) [NUMBER] від 09.08.2018, за яким стягувач [PERSON] ; 2) [NUMBER] від 30.11.2020, за яким стягувач [PERSON] . 26.02.2024 старша донька [PERSON] , після досягнення нею повноліття та закінчення навчання добровільно відмовилась від отримання аліментів в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією її заяви від 26.02.2024. Таким чином, на утриманні позивача залишалась друга неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відповідач не забезпечує належного рівня фінансування на утримання своєї другої дитини [PERSON] , оскільки наведене вище судове рішення не забезпечує її права на адекватний розмір фінансового забезпечення, а тому, позивач просила суд змінити розмір стягування аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просила суд одноразово стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на дитину в розмірі 25 300,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.06.2025 дану цивільну справу передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15.07.2025 визначено судове засідання по даній цивільній справі та всі наступні судові засідання здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра та Оболонським районним судом міста Києва. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.08.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині зміни розміру аліментів. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з нього 25 300 грн. просив суд відмовити, оскільки не вважає дану суму додатковими витратами на дитину. Представник третьої особи Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не з`явився. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно вимог ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №291. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 по справі №755/8402/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України від 05.02.2016 у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, суд касаційної інстанції зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. 26.02.2024 [PERSON] , [INFO] , після досягнення нею повноліття та закінчення навчання добровільно відмовилась від отримання аліментів в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією її заяви від 26.02.2024. З урахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що з відповідача підлягає до стягнення 25 300,00 грн., що складають половину витрат, які були нею понесені на лікування доньки та отримання нею освітніх послуг. Водночас, до позовної заяви надано довідку медичного обстеження лікаря-стоматолога №48 від 03.06.2025 про те, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на ортодонтичному лікуванні в стоматології ТОВ «Євро Зет», договір №01/05-2025 від 01.05.2025 про надання послуг з вивчення англійської мови, а також акти та квитанції, які підтверджують понесені позивачем витрати за даним договором та за надані послуги. Утім, розглядаючи справу, суд вважає, що заявлені позивачем такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, наявністю у дитини хронічного захворювання та особливою схильністю дитини до навчання. Заняття з репетитором не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять. Також, позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які стягнуто з відповідача на утримання дитини за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 по справі №755/8402/18. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial