Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

12 травня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17 жовтня 1987 року сторони уклали шлюб. За час перебування у шлюбі мають дітей, які на сьогоднішній день є повнолітніми. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено понад рік. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, так як між ними втрачено почуття поваги та любові. Спільного господарства не ведуть. Поділ спільного майна подружжя не врегульовано. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 17 жовтня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання позивача, згідно якого він просить суд розглядати справу без його участі, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась заяв, клопотань не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 1987 року виконавчим комітетом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 18 березня 2025 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №29. На підставі ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштований на розірвання шлюбу, на примирення не згоден, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядкуст.141\~ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved