Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

у червні 2025 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, мотивована тим, що 09.11.2016 між АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 200\~000,00 грн, процентна ставка 35,99%, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Позивач прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №501222519 від 27.12.2019. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 30 860,22 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с.1-3). У відзиві на позов представник відповідача проти позову заперечує та корликається на те, що вимоги позивача щодо заявленої до відшкодування суми заборгованості по кредиту є завищеними та заявленими необгрунтовано, без належних на те підстав. Твердження позивача про те, що [PERSON] погодився та приєднався до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення договору і приєднався до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування, є хибним та суперечить вимогам чинного законодавства. Позивачем не надано обгрунтованих доказів того, що позичальник, укладаючи кредитний договір, був ознайомлений з умовами договору та їх прийняв, тобто не доведено акцепту пропозиції кредитора. Представник відповідача зазначила, що інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою), а ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який включає до форми договору про споживчий кредит, його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання йог оформи, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Також зважаючи на те, що Умови та правила надання банківських послуг та тарифи у визначений законом спосіб не були доведені до відому відповідача перед укладенням договору, відповідачу не були відомі конкретні умови укладеного кредитного договору. Проведеним аналізом доданих до позовної заяви копій оферти та акцепту від 08.11.2026 встановлено, що строк дії кредитної лінії становить 1 рік, а строк дії картки 3 роки. В позовній заяві позивач взагалі не навів жодних обгрунтувань суми наданих позичальнику коштів, здійснених ним нарахувань заборгованості по тілу кредиту та відсотках.Позовна заява обгрунтована нормами чинного законодавства, проте не містить належних обгрунтувань заявлених позовних виомг щодо конкретного кредитного договору. Із доданих до позовної заяви додатків можна лише здогадуватись, що саме мав на увазі позивач, заявляючи позовні вимоги. Викладене є неприпустимим та суперечить ст.175 ЦПК України, якою визначено вимоги до змісту позовної заяви та належного обгрунтування предмету спору доказами. Всупереч викладеного, позивач вказав лише суму заборгованості, яку він бажає стягнути з відповідача, проте жодним чином не обгрунтував її. Посилаючись на виписку по рахунку, представник відповідача вказує, що відповідач сплачував надані в кредит кошти та проценти, в зв`язку з чим йому неодноразово збільшувався кредитний ліміт, збільшення якого можливе лише за умови повного виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то заявлена до відшкодування сума є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та витраченим адвокатом обсягом часу, в зв`язку з чим не відповідає критерію розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Представник відповідача просить врахувати фінансове становище відповідача, яке є вкрай низьким, стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 9200,00 грн буде непосильним тягарем та просить в стягненні витрат на правничу допомогу відмовити (а.с.58-63). 09.09.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позову та зазначає, що укладення кредитного договору відбувалось саме шляхом прийняття пропозиції (оферти) відповідачем і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в оферті (пропозиції) на отримання кредиту. Саме відповідач визначив умови на яких бажає отримати кредит. Позивач зазначив, що надані ним виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вимог законодавства. Заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору (акцептованною офертою відповідача), виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів (у розрахунку у кожному розділі зазначено розмір заборгованості за кожен вид зобов`язання, які має виконувати відповідач). Щодо незгоди відповідача із заявленими позивачем витратами на правничу допомогу, позивач, посилаючись на роз`яснення Верховного Суду вказує, що ним разом із позовною заявою надано всі докази, які підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу (а.с.73-74). 03.10.2025 представником відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких представник зазначила, що позивач як в самій позовній заяві, так і у відповіді на відзив не надав суду жодних доказів того, що відповідач заборгував йому грошові кошти в сумі 30\~860, 00 грн, як і не обгрунтував співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторонни, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. Представник відповідача наголошує на тому, що самого кредитного договору позивачем не надано, а в позовній заяві вказано, що АТ «Альфа Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Отже, на думку позивача, [PERSON] погодився та приєднався до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної прпозиції на укладення зазначеного договору і приєднався до умов договору, погодився з усіма умовами зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Вказане твердження позивача є хибним, грунтується на припущеннях та суперчить вимогам чинного законодавства. Позивачем не надано обгрунтованих доказів того, що позичальник, укладаючи кредитний договір, був ознайомлений з умовами договору та прийняв їх, тобто не доведено акцепту пропозиції кредитора, що свідчить про порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування», на що вказувалось у відзиві на позовну заяву, проте позивач не взяв цього до уваги. Представник відповідача, посилаючись на виписки по рахунку, зазначає, що відповідач сплатив отримані ним в кредит кошти, а нарахована позивачем сума по кредиту взагалі є нічим необгрунтованою. Зважаючи на викладене, представник відповідача наголошує на тому, що відповідач не визнає заявлені до нього позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні. Наголошує на тому, що заявлена до відшкодування сума витрат є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та витраченим адвокатом обсягу часу, в зв`язку з чим не відповідає критерію розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін ( а.с.76-82). Ухвалою від 10.06.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 37). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності його представника, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 42-43). У судовому засіданні 03.09.2025 представник відповідача підтримала правову позицію, викладену у відзиві на позов та запереченні, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, з`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 08.11.2016 року [PERSON] надіслав АТ «Альфа-Банку» оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та цього ж числа отримав акцепт пропозиції (а.с.5,6). Згідно з п.3.3 акцепту пропозиції розмір мінімального обов`язковго платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше за 50 грн (а.с.5 на зв.). Відновлювана кредитна лінія це вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично в рамках встановленого ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину та здійснювати повторне використання коштів протягом терміну дії кредитної лінії. Відповідно до укладеного договору ПАТ «Альфа-Банк» акцептував пропозицію [PERSON] з надання йому кредиту за продуктом «Максимум» шляхом відкриття рахунку № [NUMBER] у валюті гривня та випуску міжнародної картки MC DEBIT WORLD строком дії на 3 роки з моменту її випуску та встановлення відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200000 грн; сума кредиту, що є доступною клієнту на момент укладення угоди - 1000 грн, а сума, що може бути доступна клієнту в будь-якому випадку не може перевищувати ліміт відновлювальної кредитної лінії, який становить 200 000 грн. Також, умовами оферти/акцепту сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних, порядок повернення кредиту щомісячними обов`язковими платежами мінімально у розмірі 7% від суми заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. З довідки про умови кредитування вбачається, що строк дії кредитної лінії становить 1 рік з можливістю пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору (а.с.6). Сторона відповідача заперечень щодо пролонгації строку дії кредитної лінії не мала. Отже, суд доходить висновку про укладення 08.11.2016 між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та погодження всіх його істотних умов. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу №3, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору (а.с.8-12). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, АТ «Альфа-Банк» передав, а ТОВ "ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв Реєстр боржників (а.с. 13). Відповідно до платіжного доручення №559 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало АТ «Альфа-Банк» грошові кошти за договором факторингу №3 від 20.09.2021 (а.с.15 на зв.). Згідно з Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, що є випискою з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021, загальний залишок заборгованості [PERSON] складає 30\~860,22 грн (а.с.14). Згідно з випискою по особовому рахунку відповідача, за період з 09.11.2016 по 20.09.2021 [PERSON] користувався кредитними коштами (а.с. 15-26), зі вказаної виписки вбачаються суми встановленого кредитного ліміту на початок укладення договору (09.11.2016) у сумі 1000 грн, та у подальшому збільшення Банком кредитного ліміту, а також номери платіжної картки клієнта DEBIT WORLD, наявність яких стороною відповідача не спростована. При цьому виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18,\~\~від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №630495306від 09.11.2016 станом на 20.09.2021 становить 30\~860, 22 грн, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 25\~503,54 грн, відсотки 4909,97 грн, овердрафт 446,71 грн (а.с.27). Відповідно до ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні 1. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 09.11.2016 в установлений договором строк, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу №3 від 20.09.2021, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором від 09.11.2016 у розмірі 30 860,22 грн. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Відповідно до ч. 1 4 ст.\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч.3 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правничої допомоги від 03.07.2024, укладений позивачем з адвокатом Литвиненко О.І., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9438/10 від 18.09.2020, акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, за яким на надання первинної консультації витрачено 0,5 години, загальною вартістю 1\~000,00 грн, на правовий аналіз наявних документів у замовника по справі витрачено 2 години, загальною вартістю 4000,00 грн, на підготовку позовної заяви витрачено 2,1 години, загальною вартістю 4200,00 грн (а.с.28-30). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а відтак уважає, що визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи та визначає розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved