Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Департаментт соціальної політики Луцької\~міської ради звернувся в суд із заявою про продовження строку дії рішення суду щодо визнання фізичної особи недієздатною, заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2022 року (справа № 161/2428/22), [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним та встановлено опіку. Опікуном [PERSON] було призначено його матір [PERSON] , [INFO] . Строк дії вказаного рішення визначено терміном на 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили. Зазначає, що [PERSON] є інвалідом з дитинства 1 групи, він надалі страждає на психічне захворювання та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Захворювання [PERSON] істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому існує необхідність в продовженні строку дії рішення про визнання його недієздатним та встановлення опіки. На даний час, [PERSON] , [INFO] , продовжує хворіти, його стан здоров`я є незадовільним, а тому обставини визначені в рішенні суду не відпали та продовжують існувати, а тому позивач вважає за необхідне продовжити строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним та залишити його опікуном [PERSON] . Просить продовжити строк дії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2022 року про визнання [PERSON] , 15.10.1998 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2024 року відкрито окреме провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2024 року призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.08.2025 року поновлено провадження у зв`язку з надходженням до суду висновку № 432 від 29.05.2025 року за результатами проведеної судово-психіатричної експертизи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.09.2025 року було замінено неналежного заявника Управління охорони здоров`я Луцької міської ради на належного, якому делеговані повноваженні від органу опіки та піклування Департамент соціальної політики Луцької міської ради. Представник заявника Корбут Н.О. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав наведених у ній, просила суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд заяву задовольнити. Представник особи, щодо якої розглядається справа Стретович І.С., в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд заяву задовольнити. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2022 року (справа № 161/2428/22), [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатним та встановлено опіку. Опікуном [PERSON] було призначено його матір [PERSON] , [INFO] . Строк дії вказаного рішення визначено терміном на 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили. Вказане судове рішення набрало законної сили 28.10.2022 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 6 ст.\~300\~ЦПК\~України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності в ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/ продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008)), адже ч. 6 ст.\~300\~ЦПК\~України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки. Відповідно до ч. 8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта Волинської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» № 432 від 29.05.2025 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня, значне порушення поведінки, що вимагає догляду та лікування, судомний синдром, внаслідок чого [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 56-58). Крім того, згідно висновку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого а/к № 234 від 18.03.2024 року, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній основі (а.с.8). Таким чином, оскільки [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то суд дійшов висновку, що є підстави для продовження строку дії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2022 року про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , ще на два роки. Як вбачається з подання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 23.09.2025, [PERSON] за станом здоров`я не має протипоказань, за медичною наркологічною допомогою не зверталась, психіатричних протипоказань не виявлено, відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук відсутні. Відтак, заявник вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над її сином [PERSON] (а.с. 91-92). Судом встановлено, що [PERSON] за станом здоров`я може бути опікуном, що підтверджується висновком лікрсько-консультаційної комісії № 421 від 10.07.2024 року (а.с.10). Таким чином, оскільки, судом прийнято рішення про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, то повноваження [PERSON] щодо опіки над недієздатним сином також продовжуються та не потребують повторного вирішення питання про призначення опікуна, оскільки остання від виконання обов`язків не звільнялася. Щодо клопотання експерта про вирішення питання щодо судових витрат, а саме, стягнення на користь експерта вартості виконаної експертизи у розмірі 9229 грн. 28 коп., суд зазначає наступне. Частина 2\~статті\~299\~ЦПК\~України\~встановлює,\~що\~судові\~витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно до ч. 10 ст. 139 ЦПК, якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету. Враховуючи наведену норму, відшкодування витрат за проведення судово-психіатричної експертизи підлягає здійсненню за рахунок Державного бюджету України.

Outcome: approved