Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 09.03.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3517211819/260892 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3 000,00 гривень; Дата надання кредиту: 09.03.2020; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу. 31.05.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3517211819/260892 від 09.03.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 3517211819/260892 від 09.03.2020 до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10215 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000 грн, прострочена заборгованість за процентами 7215 грн. 22.09.2025 представник позивача подав письмову заяву щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України\~слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 09.03.2020\~між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 3517211819/260892 на суму 3 000,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою 675,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% (процентів) на добу. Договір та Додаток № 1 до нього підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R41209. Направлення ТОВ «ГОУФІНГОУ» Кравчуку І.Ю. на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора R41209, підтверджується довідкою про ідентифікацію. Згідно додатку до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» Вих. № 2025-ПО/217 від 19.08.2025, 09.03.2020 на рахунок № [NUMBER] хх-хххх-8259 було перераховано кошти в сумі 3000,00 грн. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-31/05/21,\~відповідно до умов якого,\~первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.\~Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021 до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до [PERSON] по договору № 3517211819/260892 на загальну суму 10215 грн. 03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір № 1-03/06/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого,\~ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.\~Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 1-03/06/2021 про відступлення права вимоги від 03.06.2021 до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до [PERSON] по договору № № 3517211819/260892 на загальну суму 10215 грн.. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3517211819/260892,\~заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», станом на 26.05.2025 (включно), складає 10215 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000 грн, прострочена заборгованість за процентами 7215 грн. ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» засобами поштового зв`язку направлено Вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідност. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1\~ст. 1077 ЦК України). Частиною 1\~ст.1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається зі ст. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України,до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України,заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що позивач на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги, набув права нового кредитора до відповідача, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем\~ [PERSON] \~кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з\~ [PERSON] \~в користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості за кредитним договором № 3517211819/260892 від 09.03.2020 року в розмірі 10215 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000 грн, прострочена заборгованість за процентами 7215 грн, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів та відсотків. Вказана сума відповідачем не спростована. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті\~137\~та частина восьма статті\~141 ЦПК України). Відповідно до вимог частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: договір №11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025, свідоцтво про право на зайняттяадвокатською діяльністю серії КС №8096/10, акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025, рахунок №15.09.2025-5 на суму 10500 грн, платіжну інструкцію переказу коштів від 15.09.2025. Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved