Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У січні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-10175859 від 08.11.2023 у розмірі 17225,00 грн., яка складається з 6825,00 грн. заборгованості за тілом та 10400,00 грн. заборгованості за відсотками та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено електронний договір кредитної лінії №00-10175859. Всупереч умов договору №00-10175859 від 08.11.2023 відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 17225,00 грн., яка складається з: 6825,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10400,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. У позовній заяві вказано, що 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10175859 від 08.11.2023. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 11375,00 грн. Позивачем вказано, що 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно з умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10175859 від 08.11.2023. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 17225,00 грн. З огляду на зазначене, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2025 було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.03.2025 до суду надійшов відзив на позову заяву у якому відповідачка просила суд відмовити у задоволені позовних вимог. У відзиві зазначено, що відповідачка протягом січня 2022-листопад 203 уклала ряд договорів з ТОВ «Качай гроші» та отримувала грошові кошти він кредитора, при цьому станом а 07.11.2023 заборгованості за кредитним договорам не мала. Так, відповідачкою зазначено, що на погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотків було сплачено на рахунок ТОВ «Качай гроші» грошові кошти загальну суму 12090,53 грн. Також у відзиві зазначено про необхідність врахування вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимальної денної процентної ставки в розмірі 1%. 31.03.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзиві у якій позивачем було викладено аналогічні обставини тим, що викладені у позовній заяві. Окрім того зазначено, що відповідач не надає контр-розрахунків заборгованості, висловлюючи загальні заперечення проти позову. Законодавчі зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розмірі денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % набули законної сили 24.12.2023 р., тобто до укладення Договору. 25.08.2025 до суду надійшли заперечення відповідачки на відповідь на відзив у яких останньою викладено аналогічні обставини тим, що були викладені у долучено до матеріалів справи відзиві. 12.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі позивача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причинити своєї неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» було укладено електронний договір кредитної лінії № 00-1017589, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний договір 08.11.2023 19:00:11 підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора - 32961 Згідно з п. 1.2 договору сума кредитного ліміту складає: 6500,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Відповідно до п. 1.3 договору строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 120 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю (дата повернення кредиту) «07» березня 2024 року або достроково. Згідно з п. 1.4 договору тип процентної ставки - фіксована. 1.4.1. Знижена процентна ставка становить 2,5(два цілих 5 десятих)% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 30 днів користування Кредитом, тобто з 1 по 30 день включно. 1.4.2. Стандартна процентна ставка складає 2,50(два цілих 5 десятих)% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 30 дня користування Кредитом, починаючи з 31 дня користування Кредитом, по день повернення Кредиту. Пунктом 1.5 договору встановлено, що за надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 5,00% від суми Кредиту, що складає: 325,00 грн. . Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту. Пунктом 1.6. Договору визначено, що цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання Договору становить 6941,67%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання Договору становить 26325,00 грн. (п.п. 1.7., 1.8. Договору). Згідно з пунктом 2.8 договору дата надання/видачі Кредиту «08» листопада 2025 року Сума Кредиту 650,00 грн. перераховується Кредитодавцем на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №00-10175859 від 08.11.2023 року є графік платежів, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «32961 » 08.11.2023 року о 19:00:11. Додатком №2 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №00-10175859 від 08.11.2023 року є Інформаційне повідомлення, яке підписне [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «32961» 08.11.2023 року о 19:00:11. 08.11.2023 [PERSON] ознайомилась із умовами кредитування Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «59405» підписала Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма). На підтвердження факту перерахування коштів 08.11.2023 на картку відповідачки № [NUMBER] у сумі 6500,00 грн. позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 09.09.2024 № 204/09 з додатками. Про факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів від ТОВ «Качай гроші» зазначала і сама [PERSON] у поданому відзиві та у заперечення на відповідь на відзив. 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10175859 від 08.11.2023. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 1137,00 грн. Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 11375 грн.. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 З матеріалів справи вбачається, що 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно з умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10175859 від 08.11.2023. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 17225,00 грн. Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17225,00 грн.. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22 01/2024 від 22.01.2024. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Отже, вказаний кредитний договір укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов вищевказаних Договорів відступлення прав вимоги та відповідно до вимог ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу нового кредитора. Первісний кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. З матеріалів справи вбачається, що позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У цій справі судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у сумі 650,0000 грн. Натомість, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за період з 08.11.2023 до 06.03.2024 складає 17 225,00 грн., яка складається з: 650,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10400,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Разом з тим, відповідно до розрахунків заборгованості, наданих ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит», відповідачкою внесено платежі на погашення заборгованості, а саме: 18.12.2023 р. - у розмірі 2 000,00 грн.; 23.12.2023 р. - у розмірі 2 475,00 грн.; 25.12.2023 р. - у розмірі 3 325,00 грн., які були відображені та враховані у наданих позивачем розрахунках. Таким чином, всі документально підтверджені та ідентифіковані платежі відповідачки повністю враховані при розрахунку фактичного розміру заборгованості. Посилання відповідачки на те, що нею нібито були внесені додаткові платежі в інших розмірах та в інші дати, які не були враховані кредитодавцем, є безпідставними, оскільки не підтверджуються належними доказами. Крім того, з наданих [PERSON] платіжних квитанцій неможливо достовірно встановити, на рахунок якої особи та за яким конкретним призначенням були перераховані зазначені кошти, що унеможливлює їх ідентифікацію як платежів на погашення саме спірної кредитної заборгованості. Отже, відповідачкою належним чином не доведено факт здійснення додаткових платежів та їх призначення для погашення кредитної заборгованості. Одночасно з тим, позивачем вказано, що в період з 08.11.2023 по 07.12.2023 - нарахування здійснювались за Зниженою процентною ставкою, тобто 6 500,00 грн. (тіло Кредиту)*2,5/100 = 162,50 грн. в день (пункт 1.4.1. Договору). В період з 09.12.2023 по 22.01.2024 нарахування процентів розпочалось за Стандартною ставкою, тобто 6 500,00 грн.(тіло Кредиту) * 2,5/100 = 162,50 грн. в день (пункт 1.4.2. Договору). 22.01.2024 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» відповідно договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 згідно та новим кредитором стало ТОВ «Макс Кредит». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились відповідно до Стандартної процентної ставки до 06.03.2024. ТОВ «ФК «ЕЙС» жодних нарахувань не здійснювалось. Враховуючи вищевикладене, нарахування відсотків здійснено у повній відповідності до умов Кредитного договору, а саме 120 дня, що відповідає умовам погоджених Сторонами. Таким чином, строк кредитування становить з 08.11.2023 року по 06.03.2024 року. Таким чином судом встановлено, що у період з 08.11.2023 року по 06.03.2024 року позивачем здійснено нарахування відсотків за зниженою та стандартною процентною ставкою у межах строку кредитування та за узгодженою сторонами відсотковою ставкою, встановленою у Договорі №00-10175859 від 08.11.2023. Разом з тим, суд бере до уваги заперечення відповідача, які стосуються нарахуванню відсотків за кредитом. Вбачається, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так, частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, до 24 квітня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів за процентною ставкою вказаною у договорі - 2,5%, до 22 квітня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів за не перебільшуючи ставку у розмірі 2 %, після 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів не перебільшуючи ставку в розмірі 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено 08 листопада 2023 року, тобто після до набрання вищезгаданим законом законної сили. Однак, проценти за вказаним договором нараховувались після тому числі і після набрання вищезгаданим законом законної сили, а тому норми закону у даному випадку підлягають застосуванню. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем у період з 08 листопада 2023 року по 06 березня 20245 року було застосовано знижену процентну ставку та стандарту процентну ставку 2,5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Судом було здійснено перерахунок заборгованості по відсотках у період з 24 грудня 2023 року по 06 березня 2024 року (дата зазначена у розрахунку заборгованості як кінцева дата нарахування заборгованості по відсотках), а відтак стягненню із відповідача підлягає наступний розмір процентів: - за період з 08 листопада 2023 по 23 грудня 2023 року за ставкою 2,5 % становить 7312,50 грн., відповідно розрахунку (6500/100х2,5% х 45); - за період з 24 квітня 2023 року по 06 березня 2024 року (дата визначена кредитодавцем відповідно до розрахунку заборгованості та закінчення періоду кредитування) за ставкою 2,00 % становить 9490,00 грн., відповідно розрахунку (6500/100х2% х 73). Відтак загальна сума заборгованості відповідачки по відсотках за кредитом із урахування сплачених нею грошових коштів на погашення заборгованості складає 9002,50 грн., відповідно до розрахунку (16802,50 (сума заборгованості за двома періодам) - 2000,00- 2475,00-3325,00). Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, враховуючи, що відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення коштів та сплати процентів за користування ними, що встановлені умовами договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором № 3928673 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідачки підлягає заборгованість за Договором кредитної лінії №00-10175859 від 08.11.2023 у загальному розмірі 15 827,50 грн., з яких: 6825,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 9002,50 грн. - сума заборгованості за процентами проценти. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. необхідно зазначити наступне. У відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial