Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач\~ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що 31 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 31.07.2024-100002045, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 6000 грн. під проценти, строком 124 дні. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконав, порядку погашення кредиту не дотримався, що призвело до утворення заборгованості, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 16530 грн. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява, в якій він визнав позовні вимоги у розмірі 2610 грн., вказуючи, що він сплатив частково заборгованість у розмірі 3390 грн. Просив зменшити проценти за користування кредитом та зменшити розмір правової допомоги, при цьому зазначив , що нарахування процентів неустойки, комісії протирічить принципам справедливості та добросовісності. Він має вроджений асигматизм і не міг прочитати умови договору, який надрукований мілким шрифтом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.35). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 31 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 31.07.2024-100002045, відповідно до якого відповідачу\~надано кредит в розмірі 6000 грн. під проценти у розмірі 1,5 % за день користування, строком на 124 дні. Договір складається із пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 31 липня 2024 року та заявки № 31.07.2024-100002045 від 31 липня 2024 року. Договір підписано електронним цифровим підписом сторін. Відповідач умови договору щодо повернення коштів не виконав та згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача із врахуванням частково сплаченої ним суми, станом на 12 серпня 2025 року за кредитним договором становить 16530 грн., яка складається із наступного: заборгованість за наданим кредитом -\~6000 грн., проценти -\~6510 грн., комісія - 1080 грн., неустойка за кожен день невиконання зобов`язання 2940 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України\~, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2\~статті 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054\~ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, які викладені у заяві, оскільки не узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні доказами, [PERSON] добровільно погодився на умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 6000 грн. та сплати процентів у розмірі 1,5 % за день користування. За таких обставин, наявні підстави для стягнення із відповідача заборгованості на користь позивача, зокрема заборгованості за наданим кредитом -\~6000 грн., процентів -\~6510 грн. Разом із тим, позивач просить стягнути заборгованість за пенею в розмірі 2940 грн. Вирішуючи питання про стягнення пені, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України ). Згідно до положень ч.3\~ст.551 ЦК України\~розмір неустойки (пеня, штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3\~ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1\~ст. 214 ЦПК України, є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи позивачем нараховано пеню у розмірі 2940 грн., при цьому заборгованість за основною сумою кредиту складає заборгованість за наданим кредитом -\~6000 грн., проценти -\~6510 грн. Суд також вважає необхідним врахувати, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача збитків у зв`язку з порушенням саме відповідачем грошового зобов`язання, а також слід враховувати стан здоров`я відповідача (медична довідка надана відповідачем). Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає, що розмір пені підлягає зменшенню до 300 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1080 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Позивачем фактично встановлено сплату комісії за обслуговування, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 1080 грн., пов`язаної з наданням кредиту, належить відмовити. За таких обставин, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: 12810 грн. в задоволенні решти позову щодо стягнення пені та комісії слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2422 грн. 40 коп. судового збору (а.с.1). Вимоги позивача задоволені частково, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог , що становить 1877 грн. 25 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial