Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 41000 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10000 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 6400 грн, нараховані позивачем проценти за 123 календарних днів - 24600 грн. Також стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. Позовна заява обгрунтована тим, що 30.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4021503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 10000 грн. Строк кредиту 360 днів: з 30.09.2023 по 24.09.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно з п.3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. За даними поденного розрахунку заборгованості у період з 30.09.2023 по 24.05.2024 первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 6400,00 грн. Станом на 24.05.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4021503 від 30.09.2023 склала: тіло кредиту - 10000 грн, заборгованість за процентами - 6400 грн, загальною сумою 16400 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 05.06.2025 у справі відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати докази на підтвердженя зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 17.09.2025 позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4021503 від 30.09.2023 в розмірі 16400 грн та за кредитним договором № 7116363 від 28.09.2023 в розмірі 21646,4 грн були роз`єднані. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 7116363 від 28.09.2023 в розмірі 21646,4 грн були виділені в окреме самостійне провадження. 01.10.2025 представник відповідача подав відзив на позов, згідно з яким з 18.02.2023 [PERSON] перебував на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Був двічі поранений - 26.05.2023 та 08.08.2023. На лікування та реабілітацію потребував додаткових коштів і вимушений був оформити кредити. Відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач звільняється від сплати штрафних санкцій, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом. Внаслідок отриманих травм пов`язаних із захистом Батьківщини [PERSON] має II групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 13.12.2024. За станом здоров`я не може працювати. Має потребу у подальшому лікуванні та реабілітації після поранень. Його родина на даний час знаходиться у скрутному становищі. Відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей. Отримує пенсію у розмірі, який не дає змоги забезпечити потреби сім`ї, оплачувати своє лікування та сплату боргових зобов`язань. Вважає вимогу позивача щодо стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн надмірною. На підставі викладено просить відмовити позивачу у частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 6400 грн, нараховані позивачем за 123 календарних днів - 24600 грн, стягнення сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 03.10.2025\~представник позивача\~подав до\~суду відповідь\~на відзив,\~згідно з\~яким з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не\~погоджується вважає\~їх такими,\~що не\~відповідають дійсності\~та вимогам\~чинного законодавства\~з наступних\~підстав. Щодо застосування до відповідача ч.\~15\~статті 14\~Закону «Про\~соціальний і\~правовий статус\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей». Для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів,\~встановлений листом\~Міністерства оборони\~від 21\~серпня 2014\~року 322/2/7142. Такими документами\~є: військовий квиток,\~в якому\~у відповідних\~розділах здійснюються службові\~відмітки,\~або довідка\~про призов\~військовозобов`язаного\~на військову\~службу,\~видана військовим\~комісаріатом або\~військовою частиною,\~а для\~резервістів -\~витяг із\~наказу або\~довідка про\~зарахування до\~списків військової\~частини,\~які видаються\~військовою частиною. Однак позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідні документи відповідачем не\~надавалися. В матеріалах справи також відсутні докази надсилання таких документів Первісному кредитору ТОВ «Лінеура Україна» та позивачу до моменту звернення з позовною заявою\~до суду. Таким чином\~п.\~15\~ст.\~14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»,\~на жаль,\~не може\~підлягати застосуванню\~в спірних\~правовідносинах. Щодо розрахунку\~судових витрат. Згідно ч.\~1.\~ст.\~1033\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Відповідно до\~роз`яснення\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~№10\~від 17.10.2014\~року,\~витрати на\~правову допомогу\~стягуються не\~лише за\~участь у\~судовому засіданні\~при розгляді\~справи,\~а й\~у разі\~вчинення інших\~дій поза\~судовим засіданням,\~безпосередньо пов`язаних\~із наданням\~правової допомоги\~у конкретній\~справі (наприклад,\~складання позовної\~заяви,\~надання консультацій,\~переклад документів,\~копіювання документів). У постанові\~Великої Палати\~у справі\~№ 910/12876/19,\~суд зауважив,\~що розмір\~гонорару визначається\~лише за\~погодженням адвоката\~з клієнтом,\~а суд\~не вправі\~втручатися в\~ці правовідносини. Якщо стороною\~документально доведено,\~що нею\~понесено витрати\~на правову\~допомогу,\~то у\~суду відсутні\~підстави для\~відмови у\~стягненні цих\~витрат стороні,\~на користь\~якої ухвалене\~судове рішення. Отже, відповідачу у даному випадку нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, заявив про розгляд справи за його відсутності з урахуванням поданого відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 30.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4021503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.4.1. Договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту(загальний\~розмір)\~складає:\~10000,00\~гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Тип процентної\~ставки -\~фіксована.\~Стандартна процентна\~ставка становить\~2,00%\~в день\~та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації),виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту. Відповідно до п.п. 5.1.3 Договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди споживача. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024 №2452-3105, товариством, на підставі договору з ТОВ «Лінеура Україна» на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 30.09.2023 на суму 10000 грн, маска картки [NUMBER] . Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] були зараховані 30.09.2023 грошові кошти в розмірі 10000 грн. Згідно з розрахунками заборгованості за кредитом станом на 24.09.2024 відповідач має заборгованість перед кредитором в сумі 41000 гривень, з яких основний борг - 10000 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 31000 гривень. Нарахування заборгованості припинено 24.09.2024. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024. Відповідно до копій свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, статуту, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомостей з сайту Національного Банку України, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, має ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі надання послуг з факторингу. Відповідно до рішення №251124/1 від 25.11.2024 Товариство змінило найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Згідно п.1.1, 1.2, 1.3 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші) платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, та надходження ціни продажу, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Ціна продажу становить 1709315,92 грн (п. 3.3.3 Договору). Сплата ціни продажу за цим договором підтверджена копіями платіжних інструкцій від 30.05.2024, 31.05.2024. 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників. Відповідно до витягу реєстрів боржників (додаток №1 до договору факторингу) позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відступлено право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4021503 в сумі 16400 грн. Порядковий номер в реєстрі 3964. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні було встановлено, що укладений кредитний договір є договором споживчого кредиту. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 11 ч. ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Умови договору про споживчий кредит передбачені статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ч.\~1\~ст.\~13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~14\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Отже, в судовому засіданні доведено та визнано відповідачем факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, а тому заявлений розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача. Щодо заявленої до стягнення суми заборгованості за відсотками за користування кредитом, то її розмір підтверджений наданим позивачем розрахунком, який відповідає умовам кредитного договору. Разом з тим, суд вважає, що нарахована сума відсотків не підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Так, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року, з дати набрання чинності Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, яким затверджено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», і триває до теперішнього часу. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правову позицію про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Відповідач надав до суду копії військового квитка, довідки з військової частини [NUMBER] від 05.10.2023, витягу з наказу від 18.02.2023 військової частини [NUMBER] , довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), довідки до акту огляду МСЕК №773168 серії 12ААГ від 13.12.2024, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №154436, копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , довідки про доходи за лютий-вересень 2025. Згідно з наданими документами відповідач [PERSON] був військовослужбовцем призваним за мобілізацією, проходив військову службу з 18.02.2023 по 02.02.2025. Під час несення військової служби, а саме виконання бойового завдання в Донецькій області отримав 26.08.2023 вогнепально-осколкове поранення, 08.08.2023 мінно-вибухову травму. З 13.12.2024 встановлена 2 група інвалідності за травмою пов`язаною з захистом Батьківщини, ступінь професійної працездатності 70%. [PERSON] на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, отримує пенсію по інвалідності. Отже, починаючи з 18.02.2023 на відповідача поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». За таких обставин проценти за користування кредитом нараховані кредитором не підлягають стягненню з відповідача. Доводи позивача, що неподання боржником відповідних документів про право на користування вищезазначеними пільгами позивачу до подання позову до суду позбавляють його права на користування цими пільгами під час розгляду справи у суді є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин з відповідача підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000 грн. Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника за кредитним договором, то суд керується такими положеннями Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно до ст. 512 ЦК України,\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.\~514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога\~вважається переданою\~фактору з\~дня виникнення\~права вимоги\~до боржника.\~Якщо передання\~права грошової\~вимоги обумовлене\~певною подією,\~воно вважається\~переданим з\~моменту настання\~цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ч.1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно ч.1 ч.3 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. На підставі викладених норм Закону та встановлених в судовому засіданні фактів укладення договору факторингу та переходу прав вимоги до відповідача за кредитним договором позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», суд доходить висновку про правомірність заявлених позивачем вимог до боржника за цим кредитним договором. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В пропорційному співвідношенні до задоволених позовних вимог позивачу має бути відшкодовано судовий збір в розмірі 590,83 грн (10000*2422,40/41000). Відповідач на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. За таких обставин у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у вищезазначеній сумі позивачу має бути компенсований за рахунок держави. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких положень Закону. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано такі документи: копію договору про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, копію заявки №8591 на виконання доручення до договору правничої допомоги, копію акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №8591 від 26.05.2025, копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію рахунку на оплату №8591-26/05-2025 від 26.05.2025. Згідно наданих документів, встановлено, що між позивачем та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правничої допомоги №10/12 від 10.12.2024. Згідно п.1.1 вказаного договору Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту. Відповідно до п.4.8. клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно узгодженого та підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Згідно з копією акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.05.2025 адвокат Столітній М.М. надав ТОВ «Фінтраст Капітал» правові послуги щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №4023352 від 30.09.2023 та за кредитним договором 7116363 від 28.09.2023. Всього адвокатом було затрачено 17 годин, їх вартість оцінена адвокатом в 15000 грн. Зазначена сума гонорару включає надання адвокатських послуг щодо двох кредитних договорів. Судом позовні вимоги щодо цих кредитних договорів були роз`єднані, а отже суд вирішує питання судових витрат лише в частині, яка стосується предмету спору справи, яка розглядається та становить 7500 грн (15000грн/2). Відповідач проти заявленої суми таких витрат заперечив, вважає їх непомірними. На підставі викладеного, враховуючи заперечення відповідача, принцип співмірності та розумності судових витрат, зважаючи на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, суд доходить висновку, що співмірними, розумними та реальними витратами позивача на надану професійну правничу допомогу є витрати в розмірі 3000 грн. В пропорційному співвідношенні до задоволених позовних вимог позивачу має бути відшкодовано відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 731,71 грн (10000*3000/41000).

Outcome: partial