Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] в особі представника [PERSON] через систему «Електронний суд», за участю заінтересованої особи: Ізюмська міська об`єднана територіальна громада Харківської області, звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви заявником зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 28 вересня 2000 року виданого міським відділом актів громадянського стану м, Ізюма Харківської області, актовий запис № 761. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла заявник [PERSON] , що є її донькою та яка мешкала разом з покійною. В подальшому, постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Мацокіної Н.О. № 67/02-31 від 24 березня 2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вищевказана відмова була обґрунтована тим, що відсутнє Свідоцтво про народження [PERSON] , в той же час в актовому записі про її народження матір`ю записана [PERSON] . Відповідно до актового запису про народження [PERSON] № 1343 матір`ю записана [PERSON] . В той же час відповідно до актового запису про шлюб № 329 від 09 вересня 1935 року зазначено [PERSON] . Проте в подальшому, вже в свідоцтві про право власності на житло від 03 серпня 1993 року зазначено [PERSON] . В свідоцтві про смерть серія [NUMBER] від 28 вересня 2000 року також зазначено [PERSON] . Отже, вказані обставини щодо неможливості подальшого оформлення спадщини після смерті матері, стали приводом для звернення до суду з даною заявою. Враховуючи вищевикладене заявник просить суд встановити факт родинних відносин між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як доньки та матері. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності та за відсутності заявника, зазначив, що заяву підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.21.04.2025 через канцелярію суду представником надано заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника третьої особи. Зазначив, що проти задоволення зави про встановлення факту родинних відносин не заперечує. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що згідно із копією актового запису про шлюб № 329 від 09 вересня 1935 року зазначено про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , із зазначенням прізвища подружжя після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії актового запису про народження №\~1343, зробленого 5 грудня 1936 року Відділом Актів Громадянського Стану Народного комісаріату внутрішніх справ УССР , у подружжя [INFO] у м.Суми Сумської області народилася дитина [PERSON] , матір`ю записана [PERSON] , батьком [PERSON] . Також відповідно до актового запису про народження №\~1343, зробленого 5 грудня 1936 року Відділом Актів Громадянського Стану Народного комісаріату внутрішніх справ УССР про народження 01.12.1936 [PERSON] , зазначено про видачу посвідки про народження № [NUMBER] . Відповідно до копії залишків посвідки про народження № [NUMBER] , виданого Відділом Актів Громадянського Стану Народного комісаріату внутрішніх справ УССР, прізвища батьків [PERSON] [INFO] зазначено як « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , 1936 р.н., уклала шлюб з [PERSON] , 1938 р.н., про що Комінтернівським бюро ЗАЦС м.Харкова 11.06.1961 року зроблено актовий запис № 640, зазначене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , прізвище дружини після укладення шлюбу зазначено « [PERSON] ». Відповідно до відмітки, зробленої на копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Комінтернівським бюро ЗАЦС м.Харкова 11.06.1961 , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.04.1984. В подальшому [PERSON] та [PERSON] знову уклали шлюб, уклала шлюб з [PERSON] , 1938 р.н., про що міським відділом ЗАЦС м.Ізюм Харківської області 11.06.1986 року зроблено актовий запис № 220, зазначене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , прізвище дружини після укладення шлюбу зазначено « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 03 серпня 1993 року, виданого Ізюмським приладобудівним заводом, засвідчено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28 вересня 2000 року, виданого міським відділом актів громадянського стану м, Ізюма Харківської області, актовий запис № 761, [PERSON] померла [INFO] , у віці 97 років. В подальшому [PERSON] звернулася до п приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Мацокіної Н.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Мацокіної Н.О. № 67/02-31 від 24 березня 2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вищевказана відмова була обгрунтована тим, що відсутне Свідоцтво про народження [PERSON] , в той же час в актовому записі про її народження матір`ю записана [PERSON] , а отже існують розбіжності між написанням прізвища спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦПК України\~\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму\~Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року\~Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) «У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Відповідно до п.7\~постанови Пленуму\~Верховного Суду України від 31.03.1995 р.№ 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт родинних відносин, за встановленням якого звернулася заявниця, має юридичне значення, оскільки неможливість встановити родинний зв`язок між нею та померлою матірю , перешкоджає їй реалізувати своє право на оформлення та отримання спадщини, а тому суд вважає, що заявниця не має можливості встановити факт родинних відносин в іншому порядку, ніж судовому. Таким чином суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved