Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідачки. 1. 04.06.2024 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Газопостачальна компанія\~«Нафтогаз України»(далі позивач та/або ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»), в особі представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка та/або споживач) з вимогами про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 69571,61 гривня та судових витрат. 2. Свої вимоги мотивує тим, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 року « Про видачу ліцензій з постачання природного газу….» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року та ст.ст. 6, 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Ціна на природний газ для побутових споживачів товариства за 1 м3 становила: у серпні 2020 року 3,24139 гривні; з вересня 2020 року по жовтень 2020 року 4,69537 гривні; у листопаді 2020 року 6,33164 гривень; у грудні 2020 року 6,33168 гривень; у січні 2021 року 7,21818 гривень; у січні 2021 року 6,85681 гривень; у лютому 2021 року 6,85681 гривень; у березні 2021 року 6,85681 гривень; у квітні 2021 року 6,85681 гривень; з 01.05.2021 року по 30.04.2022 року 7,95689 гривень; з 01.05.2022 року по 30.04.2023 року 7,95689 гривень; з 01.05.2023 року по 30.04.2024 року 7,95689 гривень. Відповідачкою, в період з грудня 2020 року по березень 2024 року (включно) було спожито природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: 1-а Лінія, СТ «Втіха» (Отрада), с. Нерубайське, Біляївський район, Одеська область, на загальну суму 69571,60 гривня, вартість якого залишилася не оплаченою споживачем. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 3) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 року цивільна справа № 496/3816/24 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 12) 6. На підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19.06.2024 року матеріали цивільної справи № 496/3816/24 передано до Комінтернівського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю. (а.с. 17-18, 21) 7. На підставі ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області матеріали цивільної справи № 496/3816/24 передано до Біляївського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю. (а.с. 29-30, 33-34 8. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 року цивільна справа № 496/3816/24 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 36) 9. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2025 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 37-38) 11. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 12. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 41) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 43), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 13. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 14. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 15. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 16. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 17. Судом встановлено, що на офіційному сайті НКРЕКП, сайті постачальника в мережі Інтернет за адресою http: www.//gas.ua та в друкованому видані, що публікується в межах території ліцензованої діяльності газета «Діалог» № 38 (1449) від 20.09.2018 року, було розміщено Заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем. (а.с. 7) 18. Відповідно до інформації по рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , сальдо складає 69571,60 гривня. Показники лічильника за період з 12.2020 року по 03.2024 року 0. (а.с. 6) 19.\~05.03.2024\~року постачальником\~на адресу\~споживача була\~направлена вимога\~про сплату\~заборгованості за\~спожитий газ\~в сумі\~63144,02\~гривні. (а.с. 5) V. Оцінка Суду. 20. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. 21. У ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. 22. У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 року у справі № 761/43664/18 вказано, що ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 23. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 24. Згідно ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. 25. Відповідно до п. 1 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. 26. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 27. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). 28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400 цс 19) зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18 (п. 41)). 29. У постанові від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13 Верховний Суд зазначив, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. 30. У позовній заяві, позивач зазначає, що відповідач є споживачем по об`єкту газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 31. Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що відповідачка є власником та/або користувачем зазначеного нерухомого майна у період з грудня 2020 року по березень 2024 року (включно) (період за яким здійснено розрахунок заборгованості), чи має обов`язок згідно договору або закону оплачувати послуги, які надані позивачем за вказаною у позовній заяві адресою та у визначений період. 32. До позовної заяви додано інформацію по рахунку (фінансовий стан), який сам по собі не може вважатись належним доказом того, що відповідачка є власником певного нерухомого майна або свідчити про виникнення у відповідачки з інших підстав обов`язку з оплати послуг з газопостачання, наданих за вказаною у позовній заяві адресою, з урахуванням того, що об`єм споживання газу обраховувався лише за даними оператора ГРМ. 33. Окрім того, суд звертає увагу на те, що вимогою про сплату заборгованості за спожитий газ постачальник просив сплатити заборгованість в розмірі 63144,02 гривні, натомість позовною вимогою в даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 69571,60 гривня, що не дає можливості надати оцінку доказам, які є суперечливими. 34. Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів того, що відповідачка є власницею та/або користувачкою нерухомого майна, у якому надавались житлово-комунальні послуги, або наявності інших визначених договором або законом підстав виникнення у відповідачки обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз України» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 35. На підставі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed