Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 24.04.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-607-004978-18-980 (Кредитний договір), за умовами якого відповідачу надано ліміт Крединої лінії, доступний на момент укладання угоди, в сумі 10 000,00 грн. Додатково представник позивача зазначає, що підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконано повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло Право Вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними у Реєстрі Боржників. За цим договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № С-607-004978-18-980 від 24.04.2018 укладеними між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору № С-607-004978-18-980 від 24.04.2018 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову, складало у загальному розмірі 34 363,01 грн., з яких: 11 959,79 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 403,22 грн. - заборгованість за відсотками; 00,00 грн. - заборгованість за іншими процентними платежами. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 34 463,01 грн.. та судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2025 року вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, визначивши підсудність за правилами ст.ст. 27, 31 ЦПК України. 08.07.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали даної справи та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 передані судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 18.07.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав обставину укладання кредитного договору з АТ «Ідея Банк», а також визнав суму основного боргу, що становить 11 959,79 грн. Разом з цим, що стосується суми нарахованих банком відсотків, відповідач вважає, що існує не співмірності розміру відсотків, що підлягають стягненню з нього на користь Позивача із розміром кредиту, так як розмір процентів, які просить стягнути Позивач з Відповідача не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами. На думку відповідача, розмір процентів за вказаним договором необхідно зменшити до 5 000,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову в частині вимог щодо стягнення основного боргу, а також просили суд суму нарахованих банком відсотків зменшити до 5 000,00 грн з підстав зазначених у відзиві на позовну зваяву. Заслухавши позицію відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 24.04.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-607-004978-18-980, за умовами якого відповідачу надано ліміт Крединої лінії, доступний на момент укладання угоди, в сумі 10 000,00 грн. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконано повністю. Факт укладання 24.04.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] угоди про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Крединої картки № С-607-004978-18-980 не оспорюється відповідачем, що є фактичним підтвердження погодження між сторонами всіх умов кредитування, зазначених в угоді, в тому числі щодо відсоткової ставки за кристування кредитними коштами. Згідно з п. 3 Угоди - Банк відкриває клієнту кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступник умовах: -максимальний кредитний ліміт - 200 000 грн. (п. 3.1 Угоди); - розмір кредитної лінії у дату укладення угоди становить 10 000 грн . (п. 3.2 Угоди); - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних.(п. 3.3 Угоди). Так, за змістом ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Положеннями ст. ст. 42, 92 Конституції України громадянам України гарантовано, що держава захищає права споживачів, здійснюючи контроль за якістю і безпечністю усіх видів послуг та, встановлюючи законами України засади створення та функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи те, що споживач фінансових послуг фактично є слабким суб`єктом економічних відносин, держава забезпечує його захист, а також рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Відповідно до п.п 3.2. рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013р. №7-рп/2013, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Разом з цим, відповідач не звертався до суду з позовом про визнання Кредитного договору, або окремих його положень не дійсними, а отже враховуючи положення 525, 526 ЦК України договір є чинним та обов`язковим до виконання сторонами, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Щодо відступлення права грошової вимоги, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ "Росвен Інвест Україна" (змінено найменування на ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ "Росвен Інвест Україна" набуло Право Вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними у Реєстрі Боржників. За цим договором факторингу ТОВ "Росвен Інвест Україна" набуло право вимоги за кредитним договором № С-607-004978-18-980 від 24.04.2018 укладеними між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору № С-607-004978-18-980 24.04.2018 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову складало у загальному розмірі 34 363,01 грн., з яких: 11 959,79 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 403,22 грн. - заборгованість за відсотками; 00,00 грн. - заборгованість за іншими процентними платежами. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 34 363,01 грн. знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved