Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача 09 вересня 2025 року до суду надійшла справа за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року у розмірі 32 351 грн 22 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , укладено договір № 692697496 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 12 300 грн 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року виконало та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 300 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон плюс» належні йому права вимоги до боржників. 22.02.2022 ТОВ «Таліон плюс» підписавши з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Реєстр права вимоги № 174 набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належні йому права вимоги до боржників. 30.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписавши з ТОВ «Таліон плюс» Реєстр права вимоги № 1 набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Юніт Капітал» належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року. Позивач не здійснював додаткових нарахувань за кредитним договором. Однак, всупереч його умовам, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не погасив заборгованість. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року становить 32 351 грн 22 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 300 грн 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 20 051 грн 22 коп. Оскільки [PERSON] не погасив заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Юніт Капітал» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року у загальному розмірі 32 351 грн 22 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача 2422 грн 40 коп. судового збору та 7 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. ІІ. Процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 12 вересня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Одночасно суд за клопотанням представника витребував докази, які надійшли на адресу суду 14.10.2025. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суд про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу проживання. Поштове відправлення не було вручено відповідачу, оскільки, згідно з рекомендованим повідомленням, воно не було отримане під час доставки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 висловив правову позицію, згідно з якою надсилання судових документів рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання такого листа адресатом перебуває поза контролем відправника. Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (провадження №11-268заі18), зазначивши, що належне повідомлення вважається здійсненим у разі надсилання документа на дійсну адресу особи. Крім того відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 поштові відправлення, повернуті через «закінчення терміну зберігання» або з аналогічним формулюванням, вважаються належно врученими, якщо вони були направлені на реальну адресу реєстрації фізичної особи. Отже суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 22 грудня 2021 року [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту на продукт «Смарт» та подав заявку на отримання кредитних коштів. У зазначеній заявці відповідач зазначив свої персональні дані, зокрема: прізвище, ім`я, па батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону, адресу електронної пошти, фінансовий номер телефону [NUMBER] , номер банківської картки для перерахування коштів (№ [NUMBER] ) та місце реєстрації/проживання (а.с. 73). На а. с. 25-31 Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (в редакції від 13 травня 2021 року). Того ж дня між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 692697496, відповідно до якого Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 12 300 грн строком на 30 днів. У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору (а.с. 41 зворотна сторона - 44). Відповідач підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця всю потрібну інформацію, передбачену законодавством України, зокрема вимоги, визначені статтею 9 Закону України «Про споживачне кредитування» та статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Надання інформації відбулося з дотриманням вимог законодавства, що забезпечує належне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 5.12 кредитного договору). Згідно з копією паспорту споживчого кредиту, відповідач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту 22 грудня 2021 року (а. с. 40-41). На а. с. 17-23 алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (в редакції від 20 листопада 2021 року). Кредитний договір № 692697496підписано відповідачем 22 грудня 2021 року о 18:21:36 шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV828YS в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який був відправлений відповідачу на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 15-16). На а. с. 11-14 алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів. 29 вересня 2025 року АТ КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-250924/76671-БТ повідомило суд, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у банку емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходився в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Також надано виписку по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 22.12.2021 по 27.12.2021, яка підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними (а.с. 161-162). 22 грудня 2021 року кредитні кошти в сумі 12 300 грн були перераховані через на платіжну картку відповідача № [NUMBER], що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 10). Також на підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно кредитного договору № 692697496 від 22 грудня 2021 року, позивачем надано копію довідки, згідно якої 22 грудня 2021 року кредитні кошти в сумі 12 300 грн були перераховані на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (а.с. 128). На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року, згідно з яким станом на 22 лютого 2022 року загальна сума заборгованості становила 31 763 грн 28 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 300 грн 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 19 463 грн 28 коп. (а.с. 56-57). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого первісний кредитор передавши ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників (а.с. 101-111). Строк дії договору неодноразово продовжувався додатковими угодами, зокрема: 28.11.2019 (угода № 19) - до 31.12.2020 (а.с. 112); 31.12.2020 (угода № 26) - договір викладено у новій редакції (а.с. 113-122); 31.12.2021 (угода № 27) - до 31.12.2022 (а.с. 123); 31.12.2022 (угода № 31) - до 31.12.2023 (а.с. 124); 31.12.2023 (угода № 32) - до 31.12.2024 (а.с. 125). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 22 лютого 2022 року (№ 174), ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року у розмірі 31 763 грн 28 коп. (а.с. 98-100). На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року, згідно з яким станом на 30 жовтня 2023 року загальна сума заборгованості становила 32 351 грн 22 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 300 грн 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 20 051 грн 22 коп. (а.с. 54-55). 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло зазначені права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги (а.с. 87-95). ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 83). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 жовтня 2023 року (№ 1) до договору факторингу № 30/1023-01від 30 жовтня 2023 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року у розмірі 32 351 грн 22 коп. (а.с. 84-86). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Юніт Капітал» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 73-82). Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 66). ТОВ «Юніт Капітал» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжними інструкціями (а.с. 58-64). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 04 червня 2025 року до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року у розмірі 32 351 грн 22 коп. (а.с. 70-72). На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Юніт Капітал» надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року, згідно з яким заборгованість за кредитом станом на 25.06.2025 становить 32 351 грн 22 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 300 грн 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 20 051 грн 22 коп. (а.с. 53). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Щодо укладання електронного договору про споживчий кредит Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин є дійсним за умови дотримання загальних вимог, зокрема: зміст правочину не повинен суперечити закону, інтересам держави і суспільства, моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі; форма правочину має відповідати вимогам закону. Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Частина третя статті 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину не встановлена законом прямо, але одна зі сторін або інша заінтересована особа оспорює його дійсність на визначених законом підставах, така правочин може бути визнана недійсною за рішенням суду. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається та виконується відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших нормативно-правових актів. Згідно зі статтею 11 цього Закону, електронний договір може бути укладений шляхом: надсилання електронного повідомлення, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону; заповнення електронної форми заяви; вчинення дій, що розцінюються як акцепт (прийняття пропозиції), за умови належного інформування користувача в електронній системі. Частина п`ята статті 11 встановлює можливість включення розумів з інших електронних документів до електронного договору шляхом гіперпосилання, за умови надання споживачеві безперешкодного доступу до таких умов. Відповідно до статті 12 Закону, електронний підпис може мати одну з таких форм: електронний або кваліфікований електронний підпис; одноразовий ідентифікатор (наприклад, SMS-код); аналог власноручного підпису (факсиміле), - за умови письмової згоди сторін. Отже, електронний правочин вважається підписаним з моменту використання відповідного виду електронного підпису. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає позичальнику грошові кошти, а той зобов`язується їх повернути та сплатити відсотки. Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов у належній формі. Зі змісту статей 205, 207 ЦК України випливає, що будь-який договір, укладений відповідно до законодавства, може мати електронну форму, яка прирівнюється до письмової, за умови наявності істотних умов. Електронна підпис у вигляді одноразового ідентифікатора - це алфавітно-цифрова послідовність, що додається до електронних даних користувачем для підтвердження згоди, ідентифікації та цілісності повідомлення. Такий ідентифікатор (наприклад, SMS-код) є належною формою підписання договору. Суд установив, що 22 грудня 2021 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання кредиту. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту - згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 692697496 від 22 грудня 2021 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проект кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Статтею 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. У даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 692697496 від 22 грудня 2021 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Так, на підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять платіжні документи, за якими відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 12?300 грн) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів підтверджується також випискою по банківському рахунку відповідача. За таких обставин, відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора) Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договором надано копії договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та копії витягів з реєстру прав вимог до вказаних договорів факторингу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «ТаліонПлюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», передбачено право розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Копії вказаних договорів факторингу містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками на підтвердження укладання таких договорів. Як і копії витягів з Реєстру прав вимоги укладених договорів факторингу. Укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин відповідача, не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки, станом на момент укладення кредитного договору, договір факторингу був чинним. Водночас право вимоги по Кредитному договору № 692697496 від 22 грудня 2021 року були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Онлайн фінанс», а в подальшому позивачу ТОВ «Юніт Капітал» на підставі реєстрів, які оформлені належним чином. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги. Згідно п. 4.1 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Отже, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Отже, вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Юніт Капітал» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 692697496 від 22 грудня 2021 року до відповідача. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України). Звертаючись із позовом, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року у розмірі 32 351 грн 22 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 300 грн 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 20 051 грн 22 коп. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 12 300 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 300 грн 20 коп. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 20 051 грн 22 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Так, у кредитному договорі № 692697496 від 22 грудня 2021 року сторонами узгоджено, що кредит надається строком на 30 днів (дисконтний період) - до 21.01.2022. Водночас відповідно до п. 1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду ( 30 днів) може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена. Відповідно до п. 1.9 Договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду проценти нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7. Договору за ставкою 1,84 відсотків від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.9.1.); за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку за ставкою 1,84 відсотків від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.9.2.). В п. 1.12. Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження загального строку дії договору: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1.); з наступного дня після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за ставкою 2,98 відсотків від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.12.2.). Крім того в п. 5.2. сторони погодили, що строк цього договору обчислюється з моменту його підписання та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.7. Договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1 Договору. Проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є проценти за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 5.3. Договору). Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За кредитним договором № 692697496 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит 22 грудня 2021 року. Як видно з наданих первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості, з 22 грудня 2021 року до 21 січня 2022 року тривав дисконтний період кредитування (30 днів), під час якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 1,84% від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 226 грн 32 на день. Оскільки до 21 січня 2022 року [PERSON] не повернув кредит і продовжив користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 1.12. кредитного договору строк кредитування був продовжений (пролонгований). З 26 січня до 22 лютого 2022 року включно тривав строк кредитування, під час якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 2,98 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 366 грн 54 коп. на день. Відтак строк кредитування за кредитним договором № 692697496 тривав з 22 грудня 2021 року до 22 лютого 2022 року, тобто в межах строку дії дисконтного періоду (30 днів) та строку пролонгації (90 днів від дати закінчення дисконтного періоду), внаслідок чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 19 463 грн 28 коп. (з урахуванням частково сплаченої суми). Згідно із п. 5.3.4 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції додаткової угоди № 26 від 31.12.2020), укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло, зокрема, право нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані первісним кредитором) за договорами фінансових послуг. Із розрахунку заборгованості за договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Таліон плюс» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам за період з 23 лютого 2022 року до 20 квітня 2022 року, тобто в межах строку дії строку пролонгації (90 днів від дати закінчення дисконтного періоду), тобто ТОВ «Таліон плюс» правомірно нарахувало заборгованість у вказаному розмірі. Висновки З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 692697496 від 22 грудня 2021 року, позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі - 32 351 грн 22 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 300 грн 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 20 051 грн 22 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 45-52). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Проаналізувавши кожну складову наданої адвокатом правової допомоги на предмет її обґрунтованості і розумності, суд

Outcome: approved