Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 632085204 від 17.12.2021 у розмірі 73 678,86 грн., з яких: 41 447,57 грн. - прострочене тіло кредиту, 10 577,26 грн. - відсотки за користування кредитом, 10 577,26 грн. - тіло кредиту, 20 849,03 грн. - відсотки за простроченим тілом кредиту, а також витрат на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.12.2021 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії № 632085204 (далі - кредитний договір). АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за Договором виконало, надавши відповідачу кредит. Вказує, що 12.08.2022 загальним зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Проте відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов Договору, тобто не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 25.10.2023 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 73 678,86 грн., з яких: 41 447,57 грн. - прострочене тіло кредиту, 10 577,26 грн. - відсотки за користування кредитом, 10 577,26 грн. - тіло кредиту, 20 849,03 грн. - відсотки за простроченим тілом кредиту. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2024 року вказану справу направлено за підсудністю до Васильківського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року вказану справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року вказану справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 4 серпня 2025 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 1 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимим доказами отримання кредитних коштів за договором, наявності та розміру заборгованості за договором, заявлені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях, а тому позов не може бути задоволено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу без її участі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Суд встановив, що 17.12.2021 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії № 632085204 (далі - кредитний договір). Вказаною Угодою передбачено, що платежі з повернення кредиту, сплата процентів за його користування та інших платежів за угодою про надання кредиту, здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін, в порядку та на умовах визначених угодою про надання кредиту, згідно графіку платежів, що є невід`ємною частиною Угоди. 12.08.2022 загальним зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Як визначено у п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як визначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У частині 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, звертаючись до суду з позовом, АТ «Сенс Банк» обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач неналежно виконує умови кредитного договору № 632085204 від 17.12.2021, зокрема не повертає кредит, не сплачує проценти, у зв`язку із чим, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, викладеного представником позивача у позовній заяві вбачається, що заборгованість становить 73 678,86 грн., з яких: 41 447,57 грн. - прострочене тіло кредиту, 10 577,26 грн. - відсотки за користування кредитом, 10 577,26 грн. - тіло кредиту, 20 849,03 грн. - відсотки за простроченим тілом кредиту. Проте, 41 447,57 грн. + 10 577,26 грн. + 10 577,26 грн. + 20 849,03 грн. = 83 451,12 грн., тобто виходить сума більша за ту, яку позивач просить стягнути. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено у ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог. Відтак, позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed