Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У серпні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу позивач обґрунтовувала тим, що 07 червня 2003 року між ним та відповідачкою у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 570. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що вони з [PERSON] проживають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Спроби налагодити подружні стосунки не призвели до порозуміння та врегулювання взаємних прав та обов`язків як подружжя. За таких обставин позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем у справі. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачка відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подала. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, повторно подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За приписами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин та за відсутності заперечень представниці позивача, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ч. 1 ст. 280, ч. 1 ст. 281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Представниця позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя, зазначила, що хоча на сьогодні сторони справи продовжують мешкати разом в одному житлі, проте тривалий час сторони справи не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства. Представниця позивача стверджувала, що шлюб її довірителя з відповідачкою зберегти неможливо, а рішення [PERSON] про розірвання шлюбу ретельно обмірковане. Представниця позивача категорично заперечувала проти призначення у справі строку для примирення подружжя. Заслухавши вступне слово представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 07 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 570 (а. с. 6). У сторін справи є двоє повнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, подружнє життя у сторін справи не склалось, шлюбно-сімейних стосунків вони не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Позивач зазначав, що наміру продовжувати шлюбні відносини з відповідачкою у нього немає, а рішення щодо розірвання шлюбу ухвалено ним виважено, і воно є остаточним. У ході розгляду справи № 368/1211/24 Оболонським районним судом міста Києва двічі вживались заходи для примирення подружжя, надавши [PERSON] та [PERSON] строки на примирення подружжя тривалістю 3 та 2 місяці. Однак такі заходи результату не дали, про що свідчить повторне звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу. Оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, їх з [PERSON] шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними припинено, подальше спільне життя сторін справи є неможливим, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача [PERSON] , а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягає судовий збір у сумі 968,96 грн.

Outcome: approved