Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності (далі Відповідачі) про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є власником 9/32 частки будинку, що знаходиться у спільній частковій власності Відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд виділити в натурі 9/32 частки будинку, у відповідності до висновку, щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна ФОП [PERSON] від 23.06.2025. Добровільної згоди щодо виділу частки в натурі між співвласниками не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.08.2025, сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою суду від 20.08.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 13.10.2025. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від Позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідачі повідомлялися про розгляд справи рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме 9/32 частки будинку, що знаходиться у спільній частковій власності та співвласниками якої є [PERSON] 3/20 частини, [PERSON] 1/5 та 3/20 частини, [PERSON] 1/8 частини, [PERSON] 3/20 частини, [PERSON] 1/32 частини, [PERSON] 1/32 частини, [PERSON] 1/32 частини (далі - Відповідач): за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 435360361 від 14.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 0-11). Вище зазначена частка нерухомого майна, а саме житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на праві приватною власності і складається з двох часток, право на які ним набуто раніше. Так, 1/4 частина житлового будинку належить Позивачу згідно з Договором купівлі - продажу від 10.04.1981, укладеного між [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Рикуніч О.М. (запис в реєстровій книзі 804) (а.с. 12-13). У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 243045289 від 04.02.2021, зареєстровано право власності на 1/4 спільної часткової власності у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі до Договору купівлі - продажу від 10.04.1981 (а.с. 14). Інша частина - 1/32 житлового будинку належить Позивачу у відповідності до Договору купівлі - продажу від 25.03.2025, укладеного між [PERSON] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , посвідченому приватним Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за 2296 (а.с.18-19), зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 3666674101 (а.с. 20). Крім того, у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 740872, виданого на ім`я [PERSON] , він є власником земельної ділянки 0,0182 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно з останньою інвентаризацією, загальна площа вище вказаного будинку, становить 220,7 кв.м., з житловою площею 137,8 кв.м. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, він поділений на п`ять окремих приміщень (квартир) (а.с. 15-17). У відповідності до Висновку, щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна ФОП [PERSON] від 23.06.2025, згідно даних технічної інвентаризації від 27.06.2023 з реєстраційним номером в ЄДЕССБ, ТІ01:4442-0224-7199-2572, об`єкт нерухомого майна складає: Житловий будинок А-1 з господарськими будівлями та спорудами: погріб а-1, погріб 6- 1,погріб е-1, сарай Б-1, гараж В-1, убиральня Д-1, сарай Е-1, убиральня 3-1, убиральня К-1, гараж JI-1, Фактичне користування: - Кухня 1-2 пл. 8,4 кв.м.; кімната 1-3 пл. 9,5 кв.м.; кімната 1-4 пл. 12,1 кв.м.; кімната 1-5 пл. 22,9 кв.м.; передпокій 1-6 пл. 11,3 кв.м.; ванна 1- 7 пл. 3,4 кв.м.; вбиральня 1-8 пл. 1,1 кв.м.; кухня 2-1 пл. 12,1 кв.м.; кімната 2-2 пл. 15,6 кв.м.; гараж літ. В; гараж літ. Л, погріб літ. Е, загальна площа 96,4 кв.м. в тому числі житлова 60,1 кв.м., що складає 9/32 частин житлового будинку з господарськими будівлями (а.с. 23-26). За технічними показниками частка 9/32 об`єкта нерухомого майна може бути виділена в натурі. Кількість новоутворених об`єктів нерухомого майна - 1, склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: об`єкт 1: [ADDRESS] : кухня 1-2 пл. 8,4 кв.м.; кімната 1-3 пл. 9,5 кв.м.; кімната 1-4 пл. 12,1 кв.м.; кімната 1-5 пл. 22,9 кв.м.; передпокій 1-6 лл. 11,3 кв.м.; ванна 1-7 пл. 3,4 кв.м.; вбиральня 1-8 пл. 1,1 кв.м.; кухня 2-1 пл. 12,1 кв.м.; кімната 2-2 пл. 15,6 кв.м.; гараж літ. В; гараж літ. Л, погріб літ.Е, загальна площа 96,4 кв.м. в тому числі житлова 60,1 кв.м., що складає 9/32 частин житлового будинку з господарськими будівлями. ФОП [PERSON] 24.06.2024 склав звіт про оцінку 9/32 частини житлового будинку загальною площею 224,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, власником яких є [PERSON] у відповідності до якого ринкова вартість 9/32 частини житлового будинку загальною площею 224,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами власником яких є [PERSON] без ПДВ становить: 971 000 гривень (а.с. 28-33). Як вбачається із матеріалів справи, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , фактично розділений між співвласниками на окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, відповідно до технічного паспорту в результаті виділення частки в натурі, частки відповідачів в праві власності на будинок не зменшуються, не змінюється порядок користування. Виділення частки позивача в натурі не потребує ремонтно-будівельних та інших робіт. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 дійшла висновку, що за наявності трьох і більше співвласників майна суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити й зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд доходить висновку, що доводи Позивача, наведені у позовній заяві підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Так, згідно з висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, що розташований [ADDRESS] , за технічними показниками належна Позивачу частка 9/32 об`єкта нерухомого майна за цією адресою має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що право власності Позивача на 9/32 частин будинку підтверджено відповідними документами, кожен із співвласників, зокрема Позивач, має право на виділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; З урахуванням принципу диспозитивності у цивільному процесі, оскільки Позивач не заявляє про розподіл судових витрат, суд такий розподіл не здійснює.

Outcome: approved