Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області поштою 24 липня 2025 року. Ухвалою від 29 липня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідач відзиву на позов не подав, у судові засідання не з`являвся. У ході підготовчого провадження у справі задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідків. Підготовче провадження у справі закрито 25 серпня 2025 року. Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Розгляд справи завершено 02 жовтня 2025 року. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судове рішення проголошено 13 жовтня 2025 року. ІІ. Стислий виклад позиції позивача. Релігійна організація «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Православної Церкви України села Ветли Камінь-Каширського району Волинської області» просить суд усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням православного храму, що розташований по [ADDRESS] , зобов`язавши відповідача [PERSON] звільнити зазначене приміщення, надати вільний доступ до нього та передати ключі від церкви настоятелю громади [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 серпня 1996 року було зареєстровано статут Свято-Миколаївської релігійної громади Української Православної Церкви села Ветли Любешівського району (ЄДРПОУ 21746494). Відповідно до рішення Ветлівської сільської Ради народних депутатів від 27 серпня 2001 року № 18/4 релігійній громаді було надано у постійне користування 0,4153 га землі для будівництва та обслуговування церкви, а 17 липня 2002 року видано державний акт на право постійного користування землею серії І-ВЛ № 001943. Розпочалось будівництво храму. Рішенням загальних зборів релігійної громади від 19 листопада 2023 року було ухвалено змінити підлеглість у канонічних та організаційних питаннях, перейти до складу Православної Церкви України, внести зміни до статуту, вказавши нову назву: Релігійна організація «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Православної Церкви України села Ветли Камінь-Каширського району Волинської області». На цих же зборах було вирішено припинити повноваження настоятеля [PERSON] вчиняти дії від імені громади. Розпорядженням Волинської обласної військової адміністрації № 72 від 19 лютого 2024 року вказані зміни до статуту релігійної громади зареєстровано. При цьому номер у Єдиному державному\~реєстрі підприємств\~та організацій\~Українине змінився та залишився попередній. Релігійна громада 10 травня 2024 року та 30 червня 2024 року відповідно провела державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою та права власності на закінчений будівництвом об`єкт: будівлю православного храму Святителя Миколая Чудотворця, що розташований по [ADDRESS] . Однак, попередній настоятель релігійної громади відповідач [PERSON] тримає ключі від церкви у себе, добровільно передати їх законному власнику не бажає, чинить перешкоди у доступі до храму. Внаслідок таких дій релігійна громада позбавлена можливості проводити богослужіння у належному їй приміщенні. [PERSON] використовує храм за відсутності законних на це підстав, забороняє вірянам заходити на територію церкви. Найбільш кричущими випадками сваволі відповідача були відмови відкрити храм для відспівування загиблих воїнів, що відбулося 22 квітня та 11 червня 2025 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, звернула увагу суду, що православна громада у селі Ветли лише змінила свою канонічну приналежність та назву, ні реорганізації, ні ліквідації не відбулося. Відповідач [PERSON] , не маючи на це будь-яких законних підстав, чинить перешкоди позивачу у користуванні храмом. ІІІ. Стислий виклад позиції відповідачів. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи не подав. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Державним актом І-ВЛ № 001943 від 17 липня 2002 року стверджено, що Свято-Миколаївській релігійній громаді Української Православної Церкви надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,4153 гектара у селі Ветли Любешівського району Волинської області для будівництва та обслуговування церкви відповідно до рішення Ветлівської сільської Ради народних депутатів від 27 серпня 2001 року № 18/4 (а.с. 8, 9). Згідно з протоколом № 01 загальних зборів релігійної організації «Свято-Миколаївська релігійна громада Української Православної Церкви села Ветли Любешівського району Волинської області» (код ЄДРПОУ 21746494) припинено повноваження відповідача [PERSON] як настоятеля релігійної громади. Вирішено змінити підлеглість у канонічних та організаційних питаннях і перейти до складу Православної Церкви України. Релігійну громаду перейменовано на релігійну організацію «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Православної Церкви України села Ветли Камінь-Каширського району Волинської області» (а.с. 10, 11). Розпорядженням Волинської обласної військової адміністрації № 72 від 19 лютого 2024 року зареєстровано зміни до статуту релігійної організації «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Православної Церкви України села Ветли Камінь-Каширського району Волинської області» (а.с. 13-16). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців керівником релігійної організації «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Православної Церкви України села Ветли Камінь-Каширського району Волинської області» є [PERSON] . Ідентифікаційний код юридичної особи: 21746494 (а.с. 17). Згідно витягами з Державного реєстру речових прав релігійній організації «Релігійна громада Святителя Миколая Чудотворця Православної Церкви України села Ветли Камінь-Каширського району Волинської області» належить право власності на закінчений будівництвом православний храм Святителя Миколая Чудотворця загальної площею 174,2 кв.м. по [ADDRESS] . Крім цього, громада володіє на праві постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 0723183200:01:001:0444 площею 0,4153 гектари відповідно до державного акта\~І-ВЛ\~№ 001943\~від 17\~липня 2002\~року(а.с. 18, 19). Стороною позивача також подано роздруківки з періодичних інтернет-видань про ситуацію навколо православного храму у селі Ветли Камінь-Каширського району Волинської області: що священник [PERSON] не впускає жителів села на територію храму; відмовляється відчиняти церкву для відспівування загиблих воїнів тощо (а.с. 20-26). Свідок [PERSON] у суді показала, що храм Святителя Миколая Чудотворця у селі Ветли будувався як церква Української Православної Церкви Київського Патріархату. У процесі будівництва [PERSON] , будучи священником, ініціював перейти під юрисдикцію Московського Патріархату. У листопаді 2023 року православна релігійна громада на загальних зборах вирішила перейти до складу Православної Церкви України. Між тим, з цього часу [PERSON] відмовляється передати ключі від храму та звільнити приміщення, продовжує там богослужіння як священник Української Православної Церкви Московського Патріархату. Свідок [PERSON] у суді показала, що з часу переходу православної релігійної громади у селі Ветли Камінь-Каширського району Волинської області під юрисдикцію Православної Церкви України відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні приміщенням церкви, не дає можливості проводити релігійні обряди. На свято Преображення Господнього 06 серпня 2024 року відповідач разом із своїми прихильниками вигнав членів громади з подвір`я церкви. Громада неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією звільнити храм та віддати ключі, однак [PERSON] категорично, в грубій формі відмовляється. Свідки [PERSON] та [PERSON] у суді показали, що проживають у селі Ветли Камінь-Каширського району Волинської області неподалік православного храму Святителя Миколая Чудотворця. Свідки неодноразово бачили як [PERSON] відкриває та зачиняє церкву, проводить там свої богослужіння, натомість парафіян Православної Церкви України він не впускає навіть на подвір`я. Аналогічні показання у судовому засіданні надали свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім цього, ці свідки додали, що у зв`язку з такими діями відповідача релігійна громада Православної Церкви України для богослужінь змушена послуговуватись приміщенням місцевого Будинку культури. Свідок [PERSON] у суді підтвердила наведені вище показання інших свідків та додала, що [PERSON] відмовлявся відчиняти церкву для відспівування воїнів-мешканців села, які загинули у російсько-українській війні. V.Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК)\~визначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~частини першої,\~другої статті\~16\~ЦК кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди; 10)\~визнання незаконними\~рішення,\~дій чи\~бездіяльності органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органу місцевого\~самоврядування,\~їхніх посадових\~і службових\~осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин першої, четвертої, восьмої статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Згідно з частиною шостою статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» культова будівля, споруда це будівля або споруда, що є об`єктом нерухомого майна, спеціально призначена для задоволення релігійних потреб шляхом проведення богослужінь, релігійних обрядів, церемоній, процесій, ритуалів, молитов, служінь, релігійних зібрань та забезпечення інших видів релігійної практики. Згідно із частинами першою, третьою, четвертою статті 18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. Релігійні організації можуть бути обмежені у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, передбачених законом. У власності\~релігійних організацій\~можуть бути\~будівлі,\~предмети культу,\~об`єкти\~виробничого,\~соціального і\~добродійного призначення,\~транспорт,\~кошти та\~інше майно,\~необхідне для\~забезпечення їх\~діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом. Процитовані вище норми законодавства визначають право власника, у тому числі релігійної організації, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК). З досліджених у ході судового розгляду письмових доказів вбачається, що релігійній організації\~«Релігійна громада\~Святителя Миколая\~Чутворця Православної\~Церкви України\~села Ветли\~Камінь-Каширського\~району Волинської\~області» (ЄДРПОУ 21746494) на праві власності належить приміщення закінченого будівництвом православного храму Святителя Миколая Чудотворця загальної площею 174,2 кв.м. по [ADDRESS] . Крім цього, громада володіє на праві постійного користування земельною ділянкою під храмом кадастровий номер 0723183200:01:001:0444 площею 0,4153 гектари відповідно до державного акта І-ВЛ № 001943 від 17 липня 2002 року. З показань допитаних у судовому засіданні свідків слідує, що відповідач [PERSON] утримує ключі від культової будівлі та чинить перешкоди позивачу у вільному володінні належним йому майном: не впускає у приміщення храму. Через такі дії відповідача члени релігійної організації\~«Релігійна громада\~Святителя Миколая\~Чудотворця Православної\~Церкви України\~села Ветли\~Камінь-Каширського\~району Волинської\~області» позбавлені можливості для задоволення релігійних потреб шляхом проведення у храмі богослужінь, релігійних обрядів тощо. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. VІ. Питання розподілу судових витрат. Відповідно до\~статті 133\~ЦПК судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~частин першої-четвертої\~статті 137\~ЦПК витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~частиною першою,\~пунктом 1\~частини другої\~статті 141\~ЦПК судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при поданні позову сплачено 3028 гривень судового збору. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача Спіріною Ю.П. подано договір про надання правничої допомоги № 10/25 від 10 червня 2025 року, додаткову угоду № 01 від 10 червня 2025 року, в якій детально обумовлено складові гонорару адвоката, квитанції до прибуткових касових ордерів на загальну суму 21 тисяча гривень. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача. При цьому, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, їх обсягом та значенням справи для позивача. VІІ. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved