Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить: - припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки Jeep Compass, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, VIN: [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя - 1/2 ринкової вартості автомобіля у сумі 247 775 грн. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2023 року заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 14 грудня 2023 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 01 лютого 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/22576/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року відмовлено відповідачу в задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 16 квітня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копію договору купівлі-продажу № 8045/2022/3018860 транспортного засобу від 04 січня 2022 року та фото автомобіля. У поданому клопотанні відповідач заперечувала вартість спірного автомобіля, посилаючись на технічну несправність автомобіля. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу сторонами було набуте майно, а саме: автомобіль марки Jeep Compass, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, VIN: [NUMBER] , який 04 січня 2022 року зареєстрований на [PERSON] . Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є зокрема: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Під час розгляду справи встановлено, що під час шлюбу сторони придбали автомобіль Jeep Compass, 2015 року випуску, сірого кольору, VIN: [NUMBER] , який зареєстровано на відповідача 04 січня 2022 року, тобто у період коли сторони фактично перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач просить залишити транспортний засіб у власності відповідача та компенсувати йому половину вартості автомобіля. З огляду на те, що автомобіль перебуває у володінні відповідачки і зареєстрований за нею, суд дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу. У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна (вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц. В обґрунтування вартості спірного автомобіля позивач надав Звіт про оцінку майна, виконаний Приватним підприємством "Роменекс-Л", згідно з яким ринкова вартість транспортного засобу станом на 30 січня 2024 року становить 450 700,00 гривень. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надала, не зверталася із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи та не надала суду, зокрема, рецензії на вказаний звіт, власного висновку щодо оцінки цього майна з урахуванням його технічного стану також не надала, а тому суд враховує вартість майна згідно з вказаним Звітом під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя. Посилання відповідача на договір купівлі-продажу транспортного засобу від 04 січня 2022 року, відповідно до умов якого вартість його придбання за домовленістю сторін складала 100 000 грн. суд відхиляє, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Щодо тверджень позивача про технічно несправний стан транспортного засобу, суд зазначає, що у підтвердження вказаної обставини відповідач не надала належених доказів, а надані нею фото автомобіля не підтверджують його стан саме на дату розгляду справи. За викладених обставин та виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні, суд дійшов висновку що на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості автомобіля, що становить 225 350,00 гривень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім цього, оскільки спірний автомобіль є неподільною річчю, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення останнього у власність відповідачці і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту (вказаний правовий висновок викладений у пункті 40 постанові Великої Палати Верховного Суду 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Відповідно частини першої статті 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2 253,50 грн.

Outcome: partial