Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 21353,15 гривень заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 28.06.2023 року з передбачених ст.ст.525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України підстав. Вимоги обґрунтовано тим, що 28 червня 2023 року між Банком та [PERSON] підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Цією анкетою-заявою відповідач просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] , на який встановити кредитний ліміт на суму, указану в мобільному додатку. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняла пропозицію Банку та погодилася із тим, що анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та встановивши на нього кредитний ліміт в розмірі 19300 гривень, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач, зі своєї сторони, умов Договору не дотримала, повернення кредиту у визначені строки та розмірі згідно тарифів не здійснювала, через що перед Банком має заборгованість станом на 08.01.2025 року в сумі 21353,15 гривень, яку станом на дату звернення до суду із цим позовом не погасила. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 07 липня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримала примірник матеріалів позову та копію ухвали суду про відкриття провадження за позовом\~ 22 липня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 07 липня 2025 року, відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення\~ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 28 червня 2023 року АТ «Універсал банк» та [PERSON] підписали анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в Банку при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank», таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, тарифами складає договір про надання банківських послуг. Відповідач просила відкрити на її ім`я рахунок та встановити на нього кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У п.2 вказаної анкети-заяви зазначено, що пільговий період користування кредитом становить 62 календарні дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Довідкою Банку від 08 січня 2025 року підтверджено відкриття відповідачу поточного рахунку № [NUMBER] та встановлення на нього кредитного ліміту в сумі 19300 гривень. До анкети-заяви Банк долучив копію паспорта відповідачки, а також копію Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank» (далі Умови і правила). Відповідно до розрахунку Банку у відповідача за указаним кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 21353,15 гривень. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ч.1 ст.207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після підписання цього договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання відкрити відповідачу рахунок та надати в користування кредитні кошти, а у відповідача - оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжної картки згідно з тарифами та повернути кредитні кошти. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення кредиту, що підтверджує існування між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договірних зобов`язань в рамках банківської послуги «monobank». Станом на 28.08.2024 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення договору. Банк 28.08.2024 року напрявляв «пуш» про істотне порушення договору та необхідність погасити суму заборгованості, однак відповідач жодних дій на погашення заборгованості не вчиняла. Згідно із розрахунком заборгованість відповідача перед Банком станом на 08 січня 2025 року становить заборгованість по тілу в сумі 21353,15 гривень. Розрахунок заборгованості узгоджується із визначеними в анкеті-заяві умовами кредитування, зокрема в частині розміру процентної ставки за кредитним договором 3,1 % в місяць, що становить 37,2% річних, за якою і здійснювалося нарахування відсотків відповідачу. Жодних заперечень щодо неукладення кредитного договору, неотримання платіжної картки чи неправильного розміру заборгованості за кредитом відповідач суду не подавала. У зв`язку із цим, у суду відсутні підстави не приймати до уваги надані Банком докази або ставити їх під сумнів на предмет їх достовірності. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тим самим порушила його умови, у зв`язку із чим у неї перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 21353,15 гривень, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Ураховуючи повне задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved