Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем укладений 25.02.1995 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги мотивує тим, що 25.02.1995 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснокутського району Харківської області, актовий запис №11. Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги одне до одного, зловживання відповідачем спиртними напоями, відповідач постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на виховання їх дитини. Позивач вимушена була залишити чоловіка та змінити місце проживання. Подальше збереження сім`ї, як і спільне проживання, на переконання позивача, не можливе, наразі шлюбні відносини мають лише формальний характер і подальше перебування в такому шлюбі, як і його збереження, суперечить принципам та інтересам позивача, а також інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем, майнові спори між сторонами відсутні. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялася, в матеріалах справи міститься заява в якій позивач просить розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся, надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення. Згідно із ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного. Судом встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~25\~лютого 1995 року у Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснокутського району Харківської області, актовий запис №11, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.02.1995 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомостей, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ч. 2\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони на розірванні шлюбу наполягали, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Відповідно до\~ст.\~113\~Сімейного Кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] », відтак, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України та ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією від 11.06.2025 про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.\~141, ч. 1 ст.\~142 ЦПК України, та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору).

Outcome: approved