Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 07 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 07.10.2020-010002626. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7 100,00 грн. Між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № СЦ-091024-14 від 09 жовтня 2024 року, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 07.10.2020-010002626. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020 в загальному розмірі 11 390,00 грн, яка складається з: 6 700,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 690,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Новий Колектор». 1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. 1.3. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за відсутністю представника ТОВ «Новий Колектор». Відповідача повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду за місцем її реєстрації, однак конверт з відправленням повернувся до суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відмовився». Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи. 1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. 1.5. Відповідно технічна фіксація справи за позовом ТОВ «Новий Колектор», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 07 жовтня 2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 07.10.2020-010002626, шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) 72W36 заявки щодо укладення даного договору. Відповідно до умов договору, [PERSON] надано кредит у розмірі 7 100,00 грн строком на 14 днів з дати його надання, датою повернення зазначено - 21.10.2020. Згідно з копією пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020, підписаного відповідачем, містяться відомості про умови кредитування. Згідно з копією пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) відповідачу надано інформацію про те, що вид кредиту фінансовий кредит, а основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту визначено в заявці. Згідно з п. 1.1. договору, встановлено, що за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. договору, встановлено, що кредит надається для використання Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Представником ТОВ «Споживчий центр» додано підтвердження укладання кредитного договору № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020 з позичальником [PERSON] . 2.2. 09\~жовтня 2024\~року між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~ТОВ «Новий\~Колектор» укладено\~договір факторингу\~№СЦ-091024-14, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020, боржником за яким являється [PERSON] . На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 16 жовтня 2024 року на фінансовий номер телефону [PERSON] , а саме [NUMBER] , було направлено SMS-повідомлення щодо переходу права вимоги та вимогою про сплату заборгованості із зазначення реквізитів ТОВ «Новий Колектор», однак вказані вимоги були проігноровані. 2.3. Згідно з розрахунком наданим первісним кредитором ТОВ «Споживчий центр» про стан заборгованості за кредитним договором № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020, заборгованість [PERSON] в загальному розмірі становить 11 390,00 грн, яка складається з: 6 700,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 690,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, 07.10.2020 здійснено погашення заборгованості у розмірі 400,00 грн. Згідно з довідкою наданою представником позивача про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020 заборгованість [PERSON] в загальному розмірі становить 11 390,00 грн, яка складається з: 6 700,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 690,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наступні обставини: наявність кредитних (позикових) правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту чи позики боржнику та неповернення кредиту чи позики, а також інших платежів боржником). Суд вважає, що позивачем на підставі достатніх та достовірних доказів підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договору факторингу щодо передачі прав вимоги від первісного кредитора до позивача за спірним договором кредиту. 4.2. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договорами № 07.10.2020-010002626 від 07.10.2020 виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в загальній сумі 11 390,00 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 22.08.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. 5.2. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: - договір про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Новий Колектор» та Адвокатським об`єднанням «Верітас Центр», згідно з п. 3.1. та відповідно до додаткової угоди № 17 про внесення змін до договору про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024, відповідно до якого, визначено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6 000,00 грн за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно. Відповідно до п. 1.3. договору про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024 передбачено, що перелік фізичних осіб (боржників) у відповідності до п. 1.2. визначається додатковими угодами до договору; - додаткова угода № 4 відповідно до якої відбулася зміна найменування виконавця з Адвокатське об`єднання «Верітас Центр» на Адвокатське об`єднання «Лекс Верітас»; - платіжна інструкції № 3720477329 від 22.08.2025; - звіт від 22.08.2025 про виконану роботу згідно з договором № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «Новий Колектор» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не\~має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Клопотань щодо зменшення розміру судових витрат від відповідача не надійшло. Враховуючи повне задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 6 000,00 грн в якості відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved