Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

У позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 100725040 від 27.09.2021 року в загальній сумі 29 196 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100725040, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4 000 грн на 15 днів зі сплатою відсотків та комісії. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за укладеним з [PERSON] договором № 100725040 від 27.09.2021 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за укладеним із [PERSON] договором споживчого кредиту. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. Станом на день формування позовної заяви відповідач має заборгованість в загальній сумі 29\~196,00 грн, з яких: за тілом 3 800,00 грн., за процентами на дату відступлення права вимоги 25\~396,00 грн. Ухвалою суду від 15 липня 2025 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з поверненням адресованого в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення, ухвалою від 17 вересня 2025 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в позовній заяві вказав, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення та розгляду за відсутності представника позивача. Відповідач про розгляд справи по суті належним чином був повідомлений шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, крім того, 25 вересня 2025 року отримав поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження у справі, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неявки не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 27 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали Договір про споживчий кредит № 100725040. Умовами цього договору визначено наступний його предмет. Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п.1.1. договору). Сума (загальний розмір) кредиту становить 4 000,00 грн (п.1.2 договору). Кредит надається строком на 15 днів з 27.09.2021 (строк кредитування) (п.1.3. договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 12.10.2021 (п.1.4 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6\~960,00 грн (п.1.5 договору). Комісія за надання кредиту: 1 160,00 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом: 1\~800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Договір про споживчий кредит № 100725040 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором V69385, відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» від 27 вересня 2021 року. Квитанцією LIQPAY №1775603798 стверджено здійснення 27 вересня 2021 року грошового переказу на виконання умов договору № 100725040 на картку відповідача 4149-43ХХ-ХХХХ-ХХ76 в сумі 4 000,00 грн. 29 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 29-12/2021-45, за умовами якого клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників. Згідно із реєстром боржників до цього договору факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100725040 в загальній сумі заборгованості 18\~366,00 грн, з яких: по тілу кредиту 3 800,00; по відсотках 14 566,00 грн. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатку № 3. Згідно із реєстром боржників до цього договору відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100725040 в загальній сумі заборгованості 29\~196,00 грн, з яких: по тілу кредиту 3 800,00; по відсотках 25\~396,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладення договору про споживчий кредит № 100725040 від 27.09.2021 року та отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 4 000,00 грн доводиться матеріалами справи та не заперечується відповідачем. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору № 100725040. Так, пункти 1.1, 1.3 та 1.4 договору в сукупності із графіком платежів, а також приймаючи до уваги паспорт споживчого кредиту № 100725040, чітко визначають строк кредитування 15 днів, починаючи з 27 вересня 2021 року по 12 жовтня 2021 року. Про такий висновок свідчить й сама підписана сторонами анкета-заява на кредит № 100725040 від 27.09.2021, у якій відповідач [PERSON] просив надати йому кредит в сумі 4000,00 грн на 15 днів з 27.09.2021 по 12.10.2021 під 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Сума до повернення 6\~960,00 грн. Саме такі умови були погоджені ТОВ «Мілоан» по заяві відповідача [PERSON] . Із відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 100725040, вбачається, що 12 жовтня 2021 року відбулася сплата комісії за пролонгацію в сумі 200,00 грн, сплата тіла кредиту в сумі 200 грн та сплата процентів по кредиту в сумі 592,00 грн. У пункті 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. За змістом п.3.4.2 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію на умовах передбачених цим договором. У пункті 2.3 договору визначено, що пролонгація може відбуватися на пільгових умовах (п.2.3.1.1) або на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2). Проте в позовній заяві представник позивача не зазначив та із доданих матеріалів не вбачається на яких саме умовах (пільгових чи стандартних) відбулась пролонгація кредиту за укладеним з відповідачем кредитним договором. Крім цього, як зазначено у п.2.3.1.1. договору, пролонгація на пільгових умовах здійснюється відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, проте таких Правил до матеріалів позову не додано. Отже, з огляду на вище вказане, у тому числі, визначені умови договору, зазначення кредитодавцем у відомості про сплату позичальником комісії за пролонгацію 200,00 грн не є достатнім доказом на підтвердження цієї обставини. Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано. Крім того, з огляду на непогашення відповідачем первинної комісії в сумі 1160 грн відповідно до умов договору (п.1.5.1) достатньо сумнівним є здійснення ним платежу на сплату ним частини нової комісії. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.4 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 12 жовтня 2021 року, є безпідставним. Право кредитодавця ТОВ «Мілоан» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 12 жовтня 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, умов кредитного договору, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 100725040 від 27.09.2021 року в загальній сумі 5008,00 грн, з яких: - по тілу кредиту 3 800 грн та по процентах 1 208 грн. При визначені такої суми заборгованості суд врахував зазначені первісним кредитором ТОВ «Мілоан» у відомості суми здійснених відповідачем платежів та зарахував їх в рахунок погашення заборгованості, а саме: по тілу кредиту: 4000 грн 200 грн = 3800 грн; по процентах: 1800 грн 592 грн = 1208 грн. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову. До стягнення представник позивача також заявив 13000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 831 від 01 травня 2025 року; витяг з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року, підписаний АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 13000 грн та за видами виконаних робіт відповідає заявці про надання юридичної допомоги. Згідно зі ст.141 ЦПК України понесені судові витрати позивача слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 17,15 % таких вимог.

Outcome: partial