Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Крикун Т.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за [PERSON] право власності на частини будинковолодіння по [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , якому на час смерті належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який був зареєстрований за ним, як за головою колгоспного двору. Інша 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] була зареєстрована за бабцею позивача (матір`ю матері позивача) [PERSON] як за головою колгоспного двору. Бабця позивача [PERSON] . Після смерті бабці спадщину фактично прийняла мати позивача [PERSON] , яка теж померла [INFO] . Після смерті батьків позивач звернувся до нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , після смерті матері та батька позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору. Крім того, у відмові щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на частку, яку вона успадкувала після смерті [PERSON] , зазначено, що [PERSON] у встановлений строк не прийняла спадщини після смерті матері [PERSON] . Однак щодо неприйняття [PERSON] у встановлений строк спадщини після смерті матері [PERSON] , то це не так. Мати позивача [PERSON] вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном своєї матері [PERSON] . Про це свідчить наступне. За однією адресою в одному житловому будинку було зареєстровано два колгоспні двори: головою якого був [PERSON] та головою якого була [PERSON] . В зв`язку з цим, по одному житловому будинку було два погосподарські номери, тому проживання [PERSON] та її дочки [PERSON] було зареєстровано окремо (за різними погосподарськими номерами), в той час як фактично вони жили спільно за однією адресою. Після смерті матері [PERSON] користувалася та володіла усім житловим будинком, в т.ч., і часткою, яка належала в даному будинку померлій [PERSON] . Отже, в розумінні ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року (що діяла на час смерті [PERSON] ) її дочка [PERSON] фактично прийняла спадщину. На час усуспільнення (15.04.1991) в колгоспному дворі, головою якого був [PERSON] , за адресою по [ADDRESS] проживали: батько позивача спадкодавець [PERSON] , мати позивача - спадкодавець [PERSON] , позивач - [PERSON] , брат позивача відповідач [PERSON] , сестра позивача - відповідач [PERSON] . Інші члени колгоспного двору на той час вже вибули: а саме, сестра позивача [PERSON] разом з чоловіком вибули на проживання в власне господарство в с. Зелений Яр. Ще до смерті матері позивача (до 2010 року) з домогосподарства вибули і брат та друга сестра позивача: відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Свою частку з майна колишнього колгоспного двору в 3-річний термін вони не витребували, на частку в майні колишнього колгоспного двору не претендують. Таким чином, оскільки до членів колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , за адресою по [ADDRESS] після вибуття відповідачів (які свої частки не витребували і на них не претендують) належали лише троє: позивач та його померлі батьки, то житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] після ліквідації колгоспних дворів стала фактично належати по 1/3 частині кожному з них. Тобто на час смерті [PERSON] , [PERSON] належало по 1/6 частині будинковолодіння, як і позивачу. Оскільки лише позивач прийняв спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , так як постійно проживав спільно з ними, то йому з врахуванням його частки належить частина будинковолодіння за адресою по [ADDRESS] , яка належала раніше колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . На час усуспільнення (15.04.1991) в колгоспному дворі, головою якого була [PERSON] , за адресою по [ADDRESS] , проживала лише [PERSON] . Однак вона зареєструвала до себе в господарство свого онука [PERSON] (двоюрідного брата позивача), який фактично ніколи з нею не проживав, а жив в Донецькій області, де залишився після навчання, проте він зазначений у виписці №135 від 17.06.2025 як член колгоспного двору [PERSON] . Відповідачем [PERSON] не вказаний, так як він на даний час загинув на непідконтрольній Україні території Донецької області, близьких родичів він не мав, оскільки батьки його померли раніше, він був неодружений та бездітний. Через те, що [PERSON] помер на тимчасово непідконтрольній Україні території, дані про його смерть відсутні. Таким чином, [PERSON] в майні її колгоспного двору після ліквідації колгоспних дворів належала частина. Отже, на час смерті [PERSON] належала частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Як зазначено вище, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, хоч і не оформила своє право на спадщину. Тому позивач має право як спадкоємець [PERSON] на частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , успадковану нею від [PERSON] . Тобто, в загальному, з врахуванням своєї частки та всіх успадкованих часток, позивач має право на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Представник позивача подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їхньої участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та на частку в домоволодінні не претендує Розгляд справи просить проводити за його відсутності. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та на частку в домоволодінні не претендує Розгляд справи просить проводити за її відсутності. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та на частку в домоволодінні не претендує Розгляд справи просить проводити за її відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 04.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 18.07.2025 відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та на частку в домоволодінні не претендує. Розгляд справи просить проводити за його відсутності (а.с. 43). 18.07.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та на частку в домоволодінні не претендує Розгляд справи просить проводити за її відсутності (а.с. 48). 22.07.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та на частку в домоволодінні не претендує Розгляд справи просить проводити за її відсутності (а.с. 53). Ухвалою суду від 24.07.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 01.10.2025 представник позивача подала до суду заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 61-64, 65). 15.10.2025 представник позивача подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їхньої участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] померла [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2024 та свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2024, № [NUMBER] від 06.01.2010 (а.с. 13-15). Позивач являється сином померлих [PERSON] та [PERSON] , а також онуком померлої [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , що стверджується свідоцтвам про народження [NUMBER] від 27.10.1975, [NUMBER] від 10.10.1984 (а.с. 16) та повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12) Листом приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Гошовської С.В. № 193/02-14 від 13.06.2025 [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] після смерті [PERSON] неможливо, в зв`язку відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с. 17). Листом приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Гошовської С.В. № 194/02-14 від 13.06.2025 [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка не прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , неможливо, в зв`язку відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно. Окрім того, [PERSON] \~у встановлений\~законом строк\~не прийняла\~спадщину після\~смерті матері\~ [PERSON] (а.с. 18). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 01.09.1988 частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] належить членам колгоспного двору головою якого є [PERSON] (а.с. 26). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 01.09.1988 частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до довідки №00074 від 17.02.2025, виданої ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», 01.09.1988 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , було зареєстровано право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності б/н від 01.09.1988. Крім того, 01.09.1988 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , було зареєстровано право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності б/н від 01.09.1988 (а.с. 24). Згідно з актом від 20.06.2025 зазначено, що, зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , в будинку [ADDRESS] постійно спільно проживали та вели спільне господарство на час смерті [PERSON] вона, а також сім`я її дочки [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] . [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки стала володіти та розпоряджатися будинком (а.с. 28). Відповідно до виписки з погосподарської книги Новицької сільської ради № 135 від 17.06.2025 за 1991 1995 роки в домоволодінні за адресою [ADDRESS] частини даного будинку станом на 15.04.1991 були зареєстровані: [PERSON] - голова сім?ї, [PERSON] - внук. В іншій частині частині даного будинку станом на 15.04.1991 були зареєстровані: [PERSON] - голова сім?ї, [PERSON] дружина, [PERSON] (закреслено) [PERSON] - дочка (вибула під [ADDRESS] , однак, дата не зазначена), [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] син (а.с. 29). Відповідно до довідки вих. № 509 від 16.10.2024 згідно зі записом в погосподарській книзі виконкому Новицької сільської ради № 5 за 1996-2000 роки на сторінці 177-178, особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , та була власником частини даного будинку. На день смерті [PERSON] в частини даного будинку спільно з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] внук. В іншій частині даного будинку за адресою [ADDRESS] , згідно зі записом в погосподарській книзі виконкому Новицької сільської ради № 5 за 1996-2000 роки на сторінці 179-180, особового рахунку № [NUMBER] на дату смерті [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова сім`ї, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] син (а.с. 32). Відповідно до довідки вих. № 454/06-06 від 14.03.2024 згідно зі записом в погосподарській книзі виконкому Новицької сільської ради № 5 за 2006-2010 роки на сторінці 101, особового рахунку № [NUMBER] його дружина [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] спільно з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] - внука та [PERSON] - внук (а.с. 31). Згідно з відомостями про зареєстрованих у житловому приміщені особі № 138 від 25.06.2025 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 08.07.1999 по теперішній час, [PERSON] по теперішній час, [PERSON] з 31.03.2015 по теперішній час, [PERSON] з 09.12.2019 по теперішній час (а.с. 30). Відповідно до витягу з Реєстру Новицької територіальної громади від 16.02.2024 [PERSON] з 01.12.1983 зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, встановлено, що за правилами статті 392\~ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі Законом України\~«Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст.\~120\~ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Судом встановлено, що в колгоспному дворі, головою якого була [PERSON] , членам якого належала частина будинку за адресою [ADDRESS] , станом на 15.04.1994, окрім останньої, також був зареєстрований внук [PERSON] , а тому дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/4 частці вказаного домоволодіння. Крім того, в колгоспному дворі, головою якого був [PERSON] , членам якого належала частина будинку за адресою [ADDRESS] , станом на 15.04.1994, окрім останнього, також був зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] (закреслено) [PERSON] - дочка, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] син, а тому то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/12 частці вказаного домоволодіння. Водночас, [INFO] померла [PERSON] . Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння в [ADDRESS] . Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Відповідно до\~ст.\~529\~ЦК УРСР при\~спадкоємстві за\~законом спадкоємцями\~першої черги\~є,\~в рівних\~частках,\~діти (у\~тому числі\~усиновлені),\~дружина і\~батьки \~(усиновителі)\~померлого.\~До числа\~спадкоємців першої\~черги \~належить також\~дитина померлого,\~яка народилася\~після його\~смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст.\~549\~ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] належну їй частку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у порядку п. 1 ч. 1 ст.\~549\~ЦК УРСР успадкувала її донька [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, оскільки вона продовжувала проживати у вказаному домоволодінні, володіти та користуватися ним, що визнається відповідачами та підтверджується матеріалами справи. Однак, [INFO] [PERSON] померла. Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння в [ADDRESS] (1/4 частка (яку вона успадкувала після смерті матері) + 1/12 частка (яка належала їй, як члену колгоспного двору). Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач та його батько [PERSON] , будучи спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] , вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, беручи до уваги відсутність доказів, що протягом строку,\~передбаченого ст.\~1270\~ЦК України,\~заявили про\~відмову від\~спадкового майна,а тому кожний з них успадкував по 1/6 частці домоволодіння в [ADDRESS] . Водночас, [INFO] помер [PERSON] . Отже, після смерті останнього відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння в [ADDRESS] (1/6 частка (яку він успадкувала після смерті дружини) + 1/12 частка (яка належала йому, як члену колгоспного двору). Крім позивача, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Таким чином позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадкового майна та звернувся до нотаріуса зі заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останнього. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~346\~ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст.\~347\~ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно з ч. 3 ст.\~347\~ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Оскільки частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора зі заявою про відмову від права власності на належні частки. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Таким чином, враховуючи, що відповідачі не претендують на частки у спірному домоволодінні, що підтверджується поданими ними до суду заявами, суд вважає за можливе розцінити це, як відмову від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь їх брата позивача у справі. За таких обставин, враховуючи, що позивачу, як члену колгоспного двору, належить 1/12 частка домоволодіння по [ADDRESS] частку вказаного майна він успадкував після смерті батька [PERSON] , а відповідачі відмовилися від права власності на належні їм частки та визнали позовні вимоги, то за позивачем необхідно визнати право власності на 3/4 частини будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . На підставі викладеного ст.ст. 16, 346, 347, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1273, 1296, ЦК України, ст.ст.\~120,\~121,\~123,\~525,\~529,\~548,\~549\~ЦК (в редакції від 18.07.1963), Законом УРСР «Про власність», ст.ст. 2, 13, 80, 81 ЦПК України,\~

Outcome: approved