Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 66 009,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2024 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявою про отримання кредитних коштів. За умовами заявки кредит надається позичальнику у розмірі - 20 050,00 грн. строком на 1826 днів. 01.11.2024р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №510695560, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «8647». Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається на 1826 днів з 01.11.2024 р. у розмірі 20050 грн. Відповідно до п.2.2. позичальнику можуть бути надані додаткові грошові кошти. На банківську картку позичальника було перераховано 01.11.2024 кредитні кошти у розмірі 20050,00 грн., та 04.11.2024 - у розмірі 7750,00 грн. 24.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/14, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач станом на 19.02.2025 має заборгованість перед ТОВ «Таліон Плюс», яка становить 66 009,00 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 27 800, 00 грн. та простроченої заборгованості за процентами - 38 209,00 грн., яку не сплачено у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.06.2025 року надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з [PERSON] та виникнення між ними будь яких правовідносин. Відповідач стверджує, що не отримував пропозицію (оферту) на укладення договору і не знайомився з нею, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі для підписання Кредитного договору. Заперечує факт отримання кредитних коштів, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні первинні документи оформлені відповідно до вимог закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (наприклад виписка з банківських рахунків кредитодавців). Крім того, зазначає, що за даним Договором кредитні кошти надавались до 01.12.2029 року, втім матеріали справи містять в собі копію досудової вимоги про дострокове виконання обов`язків за Кредитним договором, яка направлена на електронну адресу та номер телефону відповідача. Вказує, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. вказав, що не погоджується із заявленим розміром, обґрунтовуючи це тим, що сума витрат значно завищена та не відповідає складності справи; предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Відтак, просив суд зменшити суму витрат на правову допомогу. Крім того, заявив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн. 13.06.2025 року надійшла Відповідь на відзив, в якій вказано наступне. Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконав внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 66 009,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач та первісний кредитор не отримували жодного звернення від [PERSON] на предмет вчинення шахрайських дій, а також запитів поліції чи витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що свідчить про те, що відповідач протягом дії Договору не заперечував його укладання й не звертався по допомогу до правоохоронних органів. Позивач стверджує, що додані до позовної заяви докази належним чином підтверджують факт укладення договору [PERSON] , який зловживає своїми процесуальними правами, намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ними, передбачених Договором, чим перешкоджає правосуддю та порушує основні засади цивільного судочинства. У зв`язку з тим, що позиція відповідача щодо невизнання позову стала відома виключно у відзиві на позовну заяву, сторона позивача просить суд поновити строк для надання додаткових доказів по справі, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та з метою спростування неправдивих доводів відповідача. Щодо заявленого попереднього розміру витрат відповідача на правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн. представник позивача заперечує, оскільки, на думку сторони позивача, дані витрати є неспівмірними з обсягом послуг наданих відповідачу та є очевидно завищеними, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження та є малозначною. У зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимог про стягнення з позивача витрат на правову допомогу. 09.06.2025 надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме належності банківського рахунку [NUMBER] , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» та банківського рахунку [NUMBER] , відкритому у АТ «ОТП Банк», відповідачу, а також виписки по банківським рахункам. 13.06.2025 надійшло клопотання представника позивача про витребування в АТ «А-Банк» виписки про рух коштів по банківському рахунку за карткою: № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] . Ухвалою від 30.07.2025 витребувано у АТ «А-Банк» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] . У задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів з АТ «Приватбанк» та АТ «ОТП Банк» щодо належності ТОВ «Манівео швидка допомога» рахунків та виписку з рахунків відмовлено, зважаючи на те, що такі докази не стосуються предмету доказування. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач та його представник до суду не з`явились, подали відзив, в якому обґрунтували свої заперечення щодо позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 01.11.2024 [PERSON] заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер та реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит (а.с.18 зворот). Отже, 01.11.2021р між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №510695560 у формі електронного документа (а.с. 21-33). Відповідно до п. п. 2.1, 2.2. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 20 050 грн. 00коп. (двадцять тисяч п`ятдесят грн. нуль коп.\\). Разом із тим, позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у Кредит шляхом надання додаткових Траншів. Відповідно до п. 2.3 та 2.4. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором у розмірі, що дорівнює Загальному розміру Кредиту 01.11.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта траншів за Договором можуть бути надані Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором. Надання кожного додаткового Траншу за Договором збільшує Загальний розмір Кредиту на суму такого Траншу. Відповідно до п. 3.1. дисконтний період користування кредитом становить 19 днів. Сторонами визначено порядок надання кредиту: кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4323-34ХХ-ХХХХ-2528, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 ( трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором (пункт 5.1. договору). Сторонами передбачено порядок погашення кредиту: рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 20.11.2024, а саме протягом 19 (дев`ятнадцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду визначену за правилами цього Договору (п. 7.1). В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше, ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: -закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; -ініціювання Кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або 9.1.1.7. Договору (п.7,2). Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 01.12.2029 ( п.7.3). Вартість послуг кредитодавця сторони узгодили таким чином: Відповідно до п. 8.3: Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яказнаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 (триста шістдесят п?ять) відсотків річних. 8.4. Для суми Кредиту отриманої за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 19 днівДисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми Кредиту протягомДисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 23859 грн 50 коп. та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 3809 грн 50 коп. та суму Кредиту урозмірі 20050 грн 00 коп.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методикиНаціонального банку України, з припущення користування Кредитом протягом Дисконтного періоду зісплатою процентів за Базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України,складе 2726,81 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченоючастиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумоюпершого Траншу за весь строк кредитування: 366113,00 грн) / (сума першого Траншу за Договором:20050 грн 00 коп.) / (строк кредитування: 1826 днів) ? 100% = 1,00 відсотків в день. 8.5. За умови повного дострокового погашення всієї суми Кредиту за всіма отриманимиТраншами протягом 6 (шести) календарних днів після дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, Кредитодавець зобов?язаний зменшити зобов?язання Позичальника по сплаті процентівза фактичні дні користування Кредитом наступним чином: 8.5.1. За період від 01.11.2024 р. до 20.11.2024 р. (включно) Кредитодавець надає Позичальнику знижку в розмірі 55,00% від розміру Базової процентної ставки, відповідно до чогорозрахунок витрат за Кредитом може здійснюватися за Дисконтною процентною ставкою 0,45 відсотківвід суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 164,25 (сто шістдесят чотири цілих двадцять п?ять сотих) відсотків річних; 8.5.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів або здійснить ПоновленняДисконтного періоду, на період після 20.11.2024 р. Кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі0,00 (нуль) % від розміру Базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за Кредитомможе здійснюватися за Індивідуальною процентною ставкою 1,00 відсотків в день від суми Кредитуза кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодахПролонгації, зокрема у разі отримання Позичальником від Кредитодавця та введення в Особистомукабінеті спеціального набору символів (промокоду), які дають право на отримання додаткової знижки наІндивідуальну процентну ставку. Договір про надання кредиту №510695560 від 01.11.2024 року підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «8647». 01.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 20 050,00 грн. та 04.11.2024 в сумі 7 750,00 грн., що підтверджується Листом Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» від 23.09.2025 №20.1.0.0.0/7-20250917/0241, наданим на виконання ухвали суду від 30.07.2025 . 24.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/14, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . На підтвердження позовних вимог ТОВ «Таліон Плюс» за договором споживчого кредиту надало: заявку на отримання грошових коштів в кредит від 01.11.2024 року; договір кредитної лінії №510695560 від 01.11.2024 року; паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №510695560 від 01.11.2024; розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором; розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, сума заборгованості за договором № 510695560 від 01.11.2024 року станом на 19.03.2025 складає 66 009,00., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 27 800,00 грн. та прострочена заборгованість за процентами - 38 209,00грн. Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 27800,00 грн. Судом встановлено, що всупереч умов кредитного договору та норм закону відповідач допустив порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором для погашення його договірних зобов`язань. Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Таліон Плюс» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] кредитного договору №510695560 від 01.11.2024 року. [PERSON] отримав кредит за договором №510695560, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за основною сумою боргу. Позивач також просив стягнути з відповідача 38 209,00 грн. відсотків, які нарахував первісний кредитор за період з 01.11.2024 по дату відступлення права вимоги 24.12.2024., а також 23 630,00 грн. відсотків, які нарахував вже новий кредитор за період з 25.12.2024 по 19.03.2025 (а.с. 16-18). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору №510695560 від 01.11.2024 кредитні кошти надавалися на 1826 днів. Відтак, впродовж цього періоду кредитор мав право нараховувати відсотки у розмірі, встановленому договором. Сума відсотків за період з 01.11.2024 по 24.12.2024р. (до дати переуступки права вимоги позивачу) становить 14579,00грн. (а.с.16). Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, позивач після переходу до нього права вимоги за кредитним договором, продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом у розмірі, передбаченому договором. Сума відсотків за період з 25.12.2024 по 19.03.2025 р. становить 23630,00 грн. (а.с.17-18). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 27800 грн. тіла кредиту та 38209,00 грн. відсотків. Такі висновки суду не спростовують доводи відповідача про відсутність первинних документів на підтвердження факту укладення правочину, перерахування коштів та розрахунку заборгованості. Так, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Своїм підписом у договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. В той же час, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Висновків суду про можливість стягнення заборгованості в повному обсязі, тобто тіла кредиту та відсотків, не спростовують доводи представника відповідача про те, що кредит діє до 2029 року, а тому позивач нібито звернувся з вимогою до відповідача передчасно та незаконно. Так, відповідно до п.9.1.1.2. кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в разі прострочення сплати нарахованих процентів. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року; додаткову угоду №472 від 30.12.2024 року до Договору №5; акт приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року; платіжну інструкцію № 1 372 від 30.12.2024 року. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу. Зазначав, що предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів та витрачання значного часу на вивчення обставин справи. З урахуванням вимог співмірності, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На переконання суду такий розмір є розумним та справедливим розміром зазначених витрат. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved