Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, та на її утримання, як на дружину з якою проживає дитина, в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. При цьому посилається на те, що вона не працює, дитина проживає з нею, відповідач, який працює, має доходи та не утримує неповнолітніх чи непрацездатних осіб, матеріальної допомоги, достатньої для забезпечення утримання дитини в повній мірі не надає. Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року відкрите спрощене провадження у даній справі, і в цей день ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвала суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу вручені 28.08.2025 (а.с.26). Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.6). З довідки №159 від 04.08.2025, виданої Народицькою селищною радою (а.с.6) вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з [PERSON] по [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведені норми закону, суд, враховуючи рівний та спільний обов`язок кожного з батьків по забезпеченню дітей необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів, що він є обмежений у можливості надавати матеріальну допомогу, а позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, а також приймаючи до уваги те, що у справі відсутні будь-які докази на підтвердження фактів, що відповідач надає і в майбутньому буде надавати своїй дитині належну матеріальну допомогу, яка буде необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Витребувана судом інформація, зокрема відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу відповідача свідчить про те, що відповідач працює, має відповідний дохід та може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача (а.с.28-29). Відповідачем не\~надано будь-яких\~належних та\~допустимих доказів\~про те,\~що він\~обмежений у\~можливості надавати\~позивачу матеріальну\~допомогу на її утримання, тому, з метою досягнення достатнього рівня забезпечення утримання дружини у зв`язку з доглядом, вихованням та розвитком дитини, суд приходить до висновку, що в цій частині позов слід задоволити та стягувати з відповідача матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення останньою трьох років в розмірі 1/6 частини доходу відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та допомогу на утриманні дружини, з якою проживає дитина до досягнення останньою трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України „ Про судовий збір .

Outcome: approved