Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 3897140524 від 05.05.2024 року у загальному розмірі 19 280 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000 грн, заборгованості за процентами 15280 грн., а також просив стягнути судові витрати. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 травня 2024 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (надалі ТОВ "Іннова Фінанс") і відповідачем\~ [PERSON] було укладено Договір надання грошових коштів у позику №3897140524 (надалі - Договір позики). Договір позики разом із правилами надання споживчих кредитів, затверджених 20.02.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими відповідач був попередньо ознайомлений. Договір позики був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію".\~Відповідно до\~п.\~2.3\~Договорупозики\~позикодавець зобов`язувався\~надати позичальнику\~позику на\~суму 4\~000,00\~грн.\~шляхом перерахунку\~на банківський\~рахунок (банківську\~картку)\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язувався\~повернути позику\~у погоджений\~умовами договору\~строк або\~достроково та\~сплатити проценти\~за користування\~позикою. Строк кредитування складав 360 днів, стандартна процентна ставка\~1,5 % в день застосовується у межах строку кредитування. Представник позивача зазначив, що свої зобов`язання позивач виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4 000 гривень. Однак, відповідач умови договору не виконував і станом на день звернення позивача до суду із вказаним позовом утворилась заборгованість в розмірі 19 280 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000 грн, заборгованості за процентами 15 280 грн, що підлягає стягненню з відповідача.\~Відтак, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму. Ухвалою від 01.08.2025 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. 14.10.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивача подав заяву, в якій просив здійснити розгляд даної справи у його відсутності, де також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №1622703 від 31.07.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 118). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 20 жовтня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 14 жовтня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 20 жовтня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2024 між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір надання грошових коштів у позику № 3897140524, який підписано позичальником електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором «tcfjih3ws» (надалі Договір позики) (а. с. 32-52). Відповідно до 2.1 Договору позики укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ікс товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (в т. ч. через месенджери). Невід`ємною частиною цього Договору позики є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на вебсайті Товариства: https://finsfera.ua/ (п.10.10 Договору позики ). Згідно із п. 3.1. Договору позики кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Основні умови договору позики: сума кредиту складає 4 000 грн (п.2.3 договору); тип кредиту - кредит (п.2.4 Договору позики); тип процентної ставки - фіксована (п.2.6 Договору позики); стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5 ( п.2.6.1 Договору позики); мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.2.7 Договору позики); дати надання кредиту: 05.05.2024 року або наступний за ним календарний день (п.3.2 Договору позики). Строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 21 днів, останній платіж з періодом внесення 3 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (п.2.5. Договору позики). Згідно додатку №1 до договору № 3897140524від 05.05.2024 [PERSON] ознайомився з таблицею обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «tcfjih3ws» ( а. с. 53-55). Також в матеріалах справи містяться Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування. Даний документ підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «uvu8gp93a» ( а. с. 71-76). Як вбачається із договору №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16 травня 2023 року, що ТОВ «Фінансова компанія Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» уклали договір за відповідну плату здійснювати перекази коштів з використанням реєстру виплат на користь отримувача відповідно до правил МПС для сервісів: Visa Direct/Master Card Money Send (а.с.23-29). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19848-1354-105808973 ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало на картку [NUMBER] грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн через надавача платіжних послуг ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» (а. с. 59) На виконання ухвали суду АТ «Приватбанк» надано інформацію щодо руху коштів по банківському рахунку [PERSON] , відповідно до якої останньому оформлено платіжну банківську картку № [NUMBER] , а із виписки по особовому рахунку за період з 05.05.2024 по 07.05.2024 вбачається, що [PERSON] були перераховані грошові кошти у сумі 4 000 гривень 05.05.2024, якими відповідач активно користувався. Згідно з детальним розрахунком заборгованості за Договором позики, станом на 17.07.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 19 280 грн, з яких: 4 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 15 280 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а. с. 92-108). Дану заборгованість просить представник позивача стягнути з відповідача. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Судом встановлено, що 05.05.2024 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" і відповідачем\~ [PERSON] було укладено Договір надання грошових коштів у позику № 3897140524 з використанням інформаційнотелекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «tcfjih3ws», що відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», та свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитні договори. Також відповідачем були підписані за допомогою електронного підпису: Паспорт споживчого кредиту (Паспорт) ідентифікатор (одноразового паролю) «uvu8gp93a» та Таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором ідентифікатор (одноразового паролю) ««tcfjih3ws»», (Таблиця), які містять умови кредитування. Підписавши Договір позики, Паспорт та [PERSON] , [PERSON] підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови цілком зрозумів та приймає їх. Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, тобто, відповідачем подано через особистий електронний кабінет на веб-сайті заяву на отримання кредиту за умовами, які визначені кредитором та підтвердив погодження з такими умовами, після чого кредитор надіслав відповідачу на електронну пошту, особистий номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронному вигляду як алфавітно-цифрова послідовність), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір позики з ним не був укладений. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором позики, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку № [NUMBER] , шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу у сумі 4000 грн, що підтверджується квитанцією до\~платіжної інструкції\~№19848-1354-105808973\~ТОВ «Іннова\~Фінанс»та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 10.10.2025 про перерахування коштів. Як убачається із детального розрахунку заборгованості за Договором позики, відповідач приступив до виконання умов Договору позики, зокрема 26.05.2024 здійснив платіж на погашення кредиту у розмірі 1260 грн, що підтверджує факт укладення ним договору, розуміння його умов та отримання кредитних коштів. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020. Таким чином, відповідач добровільно виразив свою волю на укладання Договору позики відповідно до законодавчо встановленого механізму, шляхом використання електронного цифрового підпису. Між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти під проценти, на умовах вказаних в кредитному договорі. Проте свої зобов`язання, всупереч умовам договору, відповідач належним чином не виконав. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Так,\~із детального\~розрахунку заборгованості\~за Договором\~позики встановлено, що станом 17.07.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 19 280 грн, з яких: 4 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 15 280 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно із ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено. Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору позики в розмірі 4000 грн слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за Договором позики у розмірі 15 280 грн, суд виходить з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач грошові кошти отримав, однак в добровільному порядку не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Із Договору позики вбачається, що сторони погодили строк кредитування (строк дії договору) - 360 днів, тобто з 05.05.2024 по 29.04.2025. Відповідно до п. 2.6.1 Договору позики стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5. Із детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти в сумі 15 280,00 гривень нараховані з 05.05.2024 по 29.04.2025 (тобто в межах строку кредитування). Відповідно до п 6.1.Договору позики сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Наведене свідчить, що позивач здійснив нарахування процентів в порядку, передбаченому Договором позики та у межах строку кредитування. Таким чином, суд вважає, що проценти в сумі 15 280 гривень правомірно нараховані позивачем та підлягають до стягнення. Відповідачем наведені розрахунки не спростовано, власних не проведено, доказів їх неправильності не надано. З огляду на це у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. З урахуванням презумпції правомірності правочинів, яка не спростована відповідачем, обов`язковості договору для сторін, відсутності будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 3897140524 від 05.05.2024 року у загальному розмірі 19 280 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000 грн, заборгованості за процентами 15280 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір згідно з платіжною інструкцією № 83 від 15.07.2025 в сумі 2422, 40 грн (ставка судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі) підлягає стягненню з відповідача у користь позивача в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved