Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Сокирянського районного суд Чернівецької області із вказаним вище позовом про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позов вказував на те, що з початку 2016 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем - [PERSON] . Під час їхніх фактичних шлюбних відносин народився син [PERSON] [INFO] . На теперішній час їхні фактичні шлюбні відносини припинилися, вони не спілкуються, проживають окремо, фактично не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків. Відсутність єдності у вирішенні питань сімейного життя, розподілу обов`язків та ролей у сім`ї суттєво вплинуло на стосунки та створили напруженість та неможливість бути разом надалі, що зумовило відсутність спільного розуміння та втрату поваги один до одного. Оскільки на даний час припинили повне спілкування з Відповідачкою та не будуть поновлювати їхні сімейні відносини, виникла необхідність у визначенні в судовому порядку питання щодо здійснення позивачем батьківських прав та визначення місця проживання спільного малолітнього сина [PERSON] разом із позивачем. На даний час відповідачка зареєстрована окремо від них з дитиною в с.Олексіївка, але фактичне місце перебування її невідомо, лише відомо те, що вона влаштовує особисте життя та в пошуках заробітків. Крім того у відповідності до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 31 липня 2025 року вбачається, що [PERSON] проживає окремо від малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зокрема не бере участі у вихованні сина, не відвідує його, не піклується, не цікавиться здоров`ям та загальним розвитком, фактично свої батьківські обов`язки не виконує. При цьому факт спільного проживання позивача та неповнолітнього сина підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 31 липня 2025 року. [PERSON] знаходиться на утриманні батька [PERSON] . Мати [PERSON] проживає окремо від дитини, не бере участі у вихованні сина, фактично свої батьківські обов`язки не виконує. Даний факт самостійного виховання та утримання сина підтверджується довідкою виданою Олексіївською початковою школою - філією 03 «Гвіздівецький ліцей», довідкою виданою Сокирянським ЦПМСД ФАП с.Олексіївка, що батько неодноразово звертався до працівників ФАПу с.Олексіївка за медичною допомогою хворої дитини. Таким чином, позивач, як батько відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, створює належні умови для проживання та розвитку дитини, забезпечує його усім необхідним, приділяє час та увагу для його повноцінного розвитку, сприяє зростанню та розвитку, а також опікується та матеріально утримує свого неповнолітнього сина. З огляду на ці обставини дитина знаходиться на його одноособовому утриманні та вихованні, а примусити матір брати участе у вихованні дитини не може, оскільки такий спосіб захисту чинним законодавством не передбачений, виникає необхідність щодо встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини. Встановлення факту має для позивача важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним з батьків, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із ними, реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла. Чинним законодавством не конкретизовано перелік пільг, право на отримання яких надається одинокому батьку, однак він користується тими ж правами, що і одинока матір. Таким чином, враховуючи те, що встановлення факту самостійного виховання дитини має для позивача важливе значення, оскільки від цього залежить виникнення та можливість реалізації його прав, а іншим способом підтвердити цей факт в цій справі неможливо, вважає, що є підстави для встановлення цього факту судом щодо залишення проживання неповнолітнього [PERSON] разом із батьком, [PERSON] , на його повному самостійному вихованні та утриманні. Факт виховання дитини батьком свідчить про повну відповідальність, включаючи і самостійне утримання дитини батьком, водночас, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні, тому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання неповнолітнього сина з ним, позивачем, за його місцем реєстрації та проживання Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, з невідомих суду причин, хоча належним чином та завчасно була повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки про виклик до суду. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подавала, будь яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було. Представник третьої особи, в судове засідання також не з`явивсь, належним чином був повідомлений про розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 31.10.2006 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2024/015356252 від 27.12.2024 року зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] : [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 12.02.2013 року Яремчанським МС УДМС України в Івано-Франківській області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові відповідачки зазначені як [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/010596651 від 31.07.2025 року зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] : [ADDRESS] . Також судом встановлено, що позивач та відповідачка проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.08.2018 року Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №182. Із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/010600851 від 31.07.2024 року вбачається, що зареєстроване місце проживання неповнолітнього сина - [PERSON] : [ADDRESS] . З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №229 від 31.07.2025 року, складеного комісією у складі: старости Олексіївського старостинського округу, соціального працівника та інспектора-землевпорядника в присутності [PERSON] , підтверджується фактичне проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] . Також згідно по господарської книги на житловій площі будинку зареєстровані та проживають: [PERSON] , 1988 р.н. з дочкою від попереднього шлюбу - [PERSON] , 2012 р.н., яку виховує самостійно та забезпечує всіма необхідними засобами та продуктами. Від малолітнього сина [PERSON] проживає окремо та не бере участі у вихованні сина, не відвідує його, не спілкується, не цікавиться здоров`ям та загальним розвитком, фактично свої батьківські обов`язки не виконує. Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №228 від 31.07.2025 року, складеного комісією у складі: старости Олексіївського старостинського округу, соціального працівника та інспектора-землевпорядника, в присутності [PERSON] підтверджено його фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Також комісією встановлено, що згідно по господарської книги на житловій площі будинку зареєстровані: [PERSON] , 1967 р.н., [PERSON] , 1973 р.н., [PERSON] , 1990 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2018 р.н. Також встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає зі своїм сином [PERSON] , самостійно його виховує та забезпечує всім необхідним, а саме: матеріальними засобами, засобами особистої гігієни, лікарськими засобами, продуктами харчування, створює всі необхідні умови для комфортного проживання сина. Виховує сина належним чином, піклується про його здоров`я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, забезпечує його догляд і лікування, створює належні побутові умови та умови для забезпечення всім необхідним. Мати проживає окремо від сина, не бере участі у його вихованні, фактично свої батьківські обов`язки не виконує. Як вбачається з копії довідки, виданої Олексіївською початковою школою філія ОЗ «Гвіздівецький ліцей» Сокирянської міської ради №23 від 31.07.2025 року, [PERSON] , батьку [PERSON] , вихованцю дошкільного підрозділу про те, що батько дитини підтримує зв`язок з дитячою установою, спілкується з вихователями, відвідує батьківські збори та інші заходи на протязі навчального року, особисто приводить і забирає свого сина з дитячої установи під час роботи закладу. Згідно довідки виданої 04.08.2025 року Сокирянським ЦПМСД ФАП с.Олексіївка, [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , і неодноразово звертався до працівників ФАПу с.Олексіївка за допомогою часто хворіючій дитині. Судом враховано, що спільна дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до рішення суду. Статтями 8, 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 180 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, вік її дитини, яка потребує необхідного забезпечення, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, а також з реальної можливості відповідачки сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останньої суд вважає, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім того, суд враховує, що у постанові від 17.10.2018 року №402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161\~СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Судом встановлено, що позивач та відповідачка не проживають разом однією сім`єю, не підтримують між собою шлюбні відносини, відповідачка проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дитини практично не бере, позивач проживає разом з сином, самостійно його виховує та утримує. Вказані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються. Таким чином суд вважає, що відповідачкою, [PERSON] , свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , слід задовольнити, адже це якнайкраще відповідатиме інтересам дитини. З урахуванням викладеного, відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved