Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] є її рідним братом. Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи, [PERSON] є інвалідом І групи та за станом психічного здоров`я потребує постійного стороннього догляду. В листопаді 2009 року він вийшов із дому і до цього часу не повернувся. Заявниця звернулася до Оболонського УП ГУНП у місті Києві зі заявою щодо розшуку свого брата. Працівниками ВКП Оболонського УП ГУНП у місті Києві було заведено розшукову справу «Розшук» 05-16 від 10.11.2009. [INFO] помер іх рідний брат [PERSON] , якому належала 1/3 частка квартири [ADDRESS] , решта 2/3 квартири належить заявниці. Після його смерті брата [PERSON] заявниця звернулася до Двадцять першої державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи щодо майна померлого. Проте, через те що з 2009 року [PERSON] безвісти відсутній та офіційно не визнаний померлим, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не може визначити остаточне коло спадкоємців. Заявниця зазначає, що оголошення померлим [PERSON] є необхідним для державної реєстрації його смерті та оформлення спадкових прав після смерті брата [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Представник заявника - адвокат Попова Г.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , батьками є: [PERSON] та [PERSON] . 05.07.1986 [PERSON] уклала з шлюб з [PERSON] , після укладання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладння шлюбу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи був інвалідом І групи внаслідок психічного розладу від 20.09.2006, [PERSON] являється особою з інвалідністю І групи безстроково. За станом психічного здоров`я не здатний до самообслуговування. Відповідно до довідки Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 27.12.2023 № 1787/125/51/05 та довідки Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 20.06.2024, [PERSON] зверталася до Оболонського УП ГУНП у м. Києві із заявою щодо розшуку свого брата [PERSON] , 1970 року народження, який проживав за адресою: [ADDRESS] . З метою встановлення місця знаходження безвісти зниклого [PERSON] працівниками ВКП Оболонського УП ГУНП у місті Києві було заведено розшукову справу «Розшук» 05-16 від 10.11.2009. Проведеними оперативно-розшуковими заходами, встановити місце знаходження [PERSON] не виявилося можливим. Проводяться подальші заходи з метою встановлення місця знаходження розшукуваного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2006, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Як вбачається з договору дарування 2/3 частини квартири від 23.02.2008, посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Мітріхіною В.Є., [PERSON] та [PERSON] (дарувальники) подарували [PERSON] (обдарована) 2/3 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 1189/02-14 від 11.04.2025, [PERSON] зверталася до вадцять першої київської державної нотаріальної контори зі заявою про відкриття спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно зі ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання, відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Як убачається зі змісту ст. 306 ЦПК України, в заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Наведені норми ЦК містять кілька окремих фактичних випадків, на підставі яких суд здійснює вірогідне припущення про смерть фізичної особи. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю вказаної категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (певній правовій презумпції). Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст ч. 1 ст. 46 ЦК України. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц (провадження № 61-6659св21), у постанові Верховного Суду від 30.03.2022 у справі № 295/4293/21 (провадження № 61-17141св21). Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджені судом докази вказують на те, що з 2009 року [PERSON] знаходиться в розшуку як безвістно зниклий, з того часу він відсутній за місцем свого постійного проживання, відомості про його місце перебування невідомі, вжиті органами внутрішніх справи заходи щодо його розшуку виявились безрезультатними, що свідчить про обґрунтованість вимог про визнання його померлим. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved