Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №10200729159 від 27.02.2020 року у розмірі 16 296 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 70 копійок, витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шіть тисяч п`ятсот) гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.02.2020 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір №10200729159, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 12 854,52 гривень, строком на 24 календарних місяців та платності 4,5% в місяць. Відсоткова ставка складає 0,01%. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 134,95 % річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за товар склав 1 250 гривень та був сплачений Покупцем Продавцю у момент придбання ним Товару (п.3.3). П.3.5 передбачає, що перелік товарів та послуг які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено Покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару(ів) та послуг(и) підтверджується особистим підписом Покупця у видатковій накладній та/або відповідному правочині на отримання послуг(и). Відповідно до п. 3.9 та п. 3.10 Кредитного договору розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 535,61 гривень з моменту укладення Кредитного договору до 27.05.2020 року включно, з 28.05.2020 року розмір щомісячного платежу становить 1 114,11 гривень, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 27 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту (п. 3.12). П. 9.3. Кредитного договору № 10200729159 від 27.02.2020 року встановлено терміни позовної давності по вимогам стягнення позики, процентів за користування позикою, комісії, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється Сторонами тривалістю у 5 (п`ять) років. У договорі сторонами зафіксовано, що Відповідач за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту зобов`язаний сплатити Кредитодавцю, тобто Позивачу, штраф у розмірі 0 грн. за кожний випадок прострочення (п.7.2. Кредитного договору № 10200729159 від 27.02.2020 року). Заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором № 10200729159 від 27.02.2020, станом на 07.08.2025 включно становить 16 296 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 70 копійок, з яких: -7\~692 (сім тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні - загальна заборгованість за тілом кредиту; -8 604 (вісім тисяч шістсот чотири) гривні 70 копійок - загальна заборгованість за сумою комісії. Позивач вказує, що від відповідача за увесь час отримано оплат у розмірі: 8 633,62 гривень, проте станом на 07.08.2025 заборгованість відповідача за Кредитним договором № 10200729159 від 27.02.2020, у повному обсязі не погашена. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлеий про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням на адресу його зареєстрованого місця проживання, відзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 27-28). У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Матеріали справи\~свідчать,\~що 27.02.2020\~між ТОВ\~«Сучасний Факторинг»\~та відповідачем\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір №10200729159 назва кредитного продукту: Розстрочка 3-24, згідно з умовами якого сума кредиту складає 12\~854 гривень. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 термін кредиту календарних місяців та платності 4,5% в місяць від суми кредиту (щомісячна комісія) . Відсоткова ставка складає 0,01%. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 55,84 % річних від загальної суми кредиту. Відповідно до п. 3.9 та п. 3.10 Кредитного договору розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 535,61 гривень з моменту укладення Кредитного договору до 27.05.2020 року включно, з 28.05.2020 року розмір щомісячного платежу становить 1 114,11 гривень, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 27 числа кожного місяця. Сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів 25\~002, 63 гривні. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту (п.3.12). \~ \~ \~ \~Перший внесок за Товар склав 1 250 гривень та був сплачений Покупцем Продавцю у момент придбання Товару (п. 3.3). П. 3.5 передбачає, що перелік товарів та послуг які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено Покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару(ів) та послуг(и) підтверджується особистим підписом Покупця у видатковій накладній та/або відповідному правочині на отримання послуг(и). Кредит надається на придбання товарів/послуг, що визначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту. У договорі сторонами зафіксовано, що відповідач за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 514,18 гривень за кожний випадок прострочення. Сплата штрафу не звільняє покупця від виконання зобов`язань, за порушення яких встановлений штраф (а.с. 13-16, 18). Також, договором передбачено права та обов`язки сторін (розділ 4 Договору), плата за користування кредитом (розділ 5 Договору), порядок погашення кредиту (розділ 6 Договору), відповідальність, вирішення спорів, заключні положення (розділи 7, 8, 9 Договору). Договір містить реквізити сторін, зокрема ім`я покупця [PERSON] , його паспортні дані, податковий номер, моб.тел. та його особистий підпис. Сторонами погоджено графік платежів, який містить інформацію про дату платежу, річні відсотки за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом, реальну процентну ставку та штраф при простроченні сплати чергового платежу, комісію РКО. Графік платежів також містить визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 14). Крім того 27.02.2020 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування фінансового ризику № 10200729159 (а.с.15). Згідно Паспорта споживчого кредиту за кредитним договором №10200729159 від 27.02.2020, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, про що свідчить його підпис проставлений його власноруч (зв.бік а.с. 14). Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. (справа №382/327/18). Згідно листа зобов`язання, позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 12097,70 гривень на придбання товару з відповідного переліку, що засвідчено підписами обох сторін договору, згідно рахунку-фактури №ФТ1-0159-5230699 від 27.02.2020 відповідач отримав перелік товару на загальну суму 12 097,70 гривень, про що підписав відповідну видаткову накладну № ФТ1-0159-36088694 віл 27.02.2020 (зв.бік а.с. 15-16). Сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 12 097,70 гривень на придбання товару, що підтверджується рахунком- фактурою №ФТ1-0159-5230699 від 27.02.2020 та видаткову накладну № ФТ1-0159-36088694 віл 27.02.2020. Відповідно виписки по особовому рахунку за період часу з 27.02.2020 по 28.02.2022, [PERSON] частково сплачував заборгованості за цим споживчим кредитом, тобто відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Позивачем від [PERSON] отримано оплат у розмірі 8 633,62 гривень (а.с. 18-19). Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах: від 30.11.2022 №214/6975/15-ц; від 25.11.2022 №1512/2-214/11; від 21.09.2022 №381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від 06.07.2022 №128/2269/20; від 01.06.2022 №172/35/16; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 №219/7527/16; від 25.05.2022 №645/59/16-ц; від 20.05.2022 №336/4796/18; від 09.02.2022 №161/5648/20; від 02.02.2022 №205/7751/16-ц. Долучений банком до позову розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Згідно з наданої банком виписки з особового рахунку за кредитним договором заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №10200729159 від 27.02.2020 станом на 27.07.2025, у загальному розміі становить 16 296 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 70 копійок, з яких: 7 692 (сім тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні - загальна заборгованість за тілом кредиту; 8 604 (вісім тисяч шістсот чотири) гривні 70 копійок - загальна заборгованість за сумою комісії (а.с. 18). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та умовами договору укладеного між сторонами та викладеними у таблиці обчислення загальної вартості кредиту споживача. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003 року ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - ТОВ «Сучасний Факторинг»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Сучасний Факторинг» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Сучасний Факторинг» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ані АТ «Укрсиббанк», ані ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду: Докази надсилання позовної заяви Відповідачу; Платіжна інструкція про сплату судового збору; Виписка про державну реєстрацію ТОВ «Сучасний Факторинг»; Договір про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20 червня 2025 року; Акт про прийом-передачі наданих послуг; Платіжна інструкція про сплату правничої допомоги; Кредитний договір № 10200729159 від 27.02.2020 року; Додаток №1 до Кредитного договору № 10200729159 від 27.02.2020 року; Виписка з особового рахунку за Кредитним договором № 10200729159 від 27.02.2020 року; Паспорт споживчого кредиту до Кредитного договору № 10200729159 від 27.02.2020 року; Заява на отримання споживчого кредиту № 10200729159 від 27.02.2020 року; Договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику № 10200729159 від 27.02.2020 року; Лист-зобов`язання № 10200729159 від 27.02.2020 року; Рахунок-фактура від 27.02.2020 року; Видаткова накладна від 27.02.2020 року; Копія завіреного Паспорту Відповідача. Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову. У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідач, жодних заперечень не надав. Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача за кредитним договором №10200729159 від 27.02.2020 у загальному розмірі 16 296 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 70 копійок, з яких: 7 692 (сім тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні - загальна заборгованість за тілом кредиту; 8 604 (вісім тисяч шістсот чотири) гривні 70 копійок - загальна заборгованість за сумою комісії/відсотків, станом на 27.07.2025. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі розмірі 16 296 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 70 копійок, з яких: 7 692 (сім тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні - загальна заборгованість за тілом кредиту; 8 604 (вісім тисяч шістсот чотири) гривні 70 копійок - загальна заборгованість за сумою комісії/відсотків. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За приписами ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС Електронний Суд. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третястатті 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем у якості доказів на підтвердження підстав для стягнення 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень за надання правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025; Довіреність між ТОВ «Сучасний Факторинг» та Юхименко Ю.Ю ; АКТ №197 прийому-передачі наданих послуг від 20.06.2025, підписаний КЕП обома сторонами договору; платіжну інструкцію №87078 від 08.08.2025, з якої вбачається, що ТОВ «Сучасний Факторинг» перерахувало Адвокатському Бюро «Тараса Онищенка» гроові кошти у розмірі 6\~500 гривень, у призначені платежу вазано: надання правничої допомоги згідно Акту №197 від 25.07.2025, ДУ №2, Договір №20/06-СФ від 20.06.2025. З огляду на вищевикладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню. Відтак, суд приходить до висновку, що сума витрачена на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 6 500 (шіть тисяч п`ятсот) гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Сучасний Факторинг».

Outcome: approved