Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про захист прав споживачів та повернення помилково стягнутих грошових коштів. У обгрунтування позову зазначила, що являється власником 6/25 частини житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 34 кв.м., житловою (опалювальною) площею 18,9 кв.м. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] знаходиться ще одна окремий двоповерховий будинок, належний [PERSON] житловою площею 121,9 кв.м. У березні 2025 року з банківської картки, відкритої на її ім`я, знято кошти в сумі 14732 грн, хоча не являється боржником з оплати комунальних послуг або банківських боргів тощо. У банківській установі дізналась, що стягнення здійснене приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю., у якого і отримала постанову від 05.03.2025 про відкриття виконавчого провадження № 77382278 та супровідний лист. Дізналась, що 18.11.2024 по справі № 524/13089/24 Автозаводським районним судом міста Кременчука винесений судовий наказ про стягнення з неї заборгованості в сумі 12644 грн 88 коп за спожитий газ, 302,80 грн судового збору, всього на суму 12947,68 грн та за послуги приватного виконавця. Судовий наказ скасований ухвалою суду від 12.03.2025. Зазначила, що її розрахунковий рахунок № 9398/20205 03 на оплату послуг з розрахунку природного газу згідно з квитанції за березень 2025 року на її ім`я, ЕІС-код 56ХМ27А000093982. У [PERSON] розрахунковий рахунок № [NUMBER] , ЕІС-код 56ХМ27А000105361, який помилково присвоєний позивачу. Як наслідок, [PERSON] помилково присвоєна ще одна більша опалювальна площа житлового будинку, належного [PERSON] та нараховується ще одна оплата за споживаний газ, тому просила суд: стягнути з відповідача на її користь 12644,88 грн, помилково нарахованих їй, 302,80 грн судового збору; ствердити їй ЕІС-код 56XM27A000093982, а [PERSON] присвоїти ЕІС код - 56ХМ27А000105361; зобов`язати відповідача проводити розрахунок на оплату послуг з розподілу природного газу згідно присвоєного окремого ЕІС коду за постачання газу їй за площу 18,9 кв.м., а за площу 121,9 кв.м. у буд. [ADDRESS] не стягувати з неї; судові витрати за послуги адвоката в сумі 1500 грн за підготовку позовної заяви та 500 грн за складання заяви (претензії) покласти на відповідача. 01.07.2025 відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. З 11.08.2025 по 05.09.2025 включно суддя пребувала у щорічній відпустці. 08.09.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого у задоволенні позову просятьвідмовити у повному обсязі. 09.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфренції. 16.09.2025 задоволене клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфренції. 14.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив без обгрунтування причин пропуску строку, встановленого для його подання, а також клопотання про його поновлення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені ч.ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України. Відповідь на відзив подається у строк, встановлений судом. До відповіді на відзив не додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзиву з додатками іншим учасникам справи, тому відповідь на відзив судом до уваги не приймається. 14.10.2025 у судове засідання з`явились позивач, представники позивача та відповідача. Позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у поданих ними заявах по суті справи. Просили задовольнитиу повному обсязі. Представник відповідача підтримали свої заперечення на позовні вимоги, з підстав, викладених у заявах пос уті справи. Просили відмовити у задовоелнні позову. Разом з тим, після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, представником позивача (адвокатом) Гонсевич Н.С. заявлено про залишення без розгляду вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 12947,68 грн, у подальшому уточнивши про відмову від позову в цій частині. 14.10.2025 у судовому засіданні судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення на підставі ст. 244 ЦПК України, відклавши його ухвалення та проголошення на 15 год.30 хв. 17.10.2025. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які посилаються позивач та його представник позивача, як на підставу своїх позовних вимог та представник відповідача, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 18.11.2024 суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука за результатами розгляду заяви ТОВ «ГК «Нафтогаз України», виданий судовий наказ № 524/13089/24 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ з жовтня 2020 року по вересень 2024 року на суму 12644,88 грн та судовий збір в сумі 302,8 грн. На підставі судового наказу 05.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. за заявою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про примусове виконання рішення від 26.02.2025 № 119/4.2.2-14908-2025 відкрите виконавче провадження № 77382278. 12.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 77382278 у зв`язку із сплатою заборгованості. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.ч. 1 2 ст. 18 ЦПК України). З рахуванням наведеного грошові кошти стягнуті з позивача нак орсить відповідача на підставі судового наказу, який станом на 12.03.2025 був чинним та обов`язковим до виконання. 11.03.2025 позивач звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука із заявою про скасування судового наказу. 12.03.2025 ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі № 524/13089/24 судовий наказ скасований. Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій тощо. Однак, матеріали справи не містять та судом не встановлено письмового повідомлення [PERSON] виконавця про скасування судового наказу. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2020 по справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 по справі № 918/47/18, від 01.04.2019 по справі № 904/2444/18. З урахуванням наведеного, заборгованість стягнута з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу, виданого судом, який у подальшому ухвалою суду скасований. Судом не встановлено, що згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» [PERSON] невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомила виконавця про виникнення вказаних обставин. Набуття майна (грошових коштів) відбулось на законних підставах в межах виконання судового наказу. Для повернення стягнутих коштів позивачу необхідно звернутись до суду із заявою про поворот виконання рішення суду. Як наслідок позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 по справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 по справі № 925/642/19, від 22.06.2021 по справі № 200/606/18. Щодо усної заяви представника відповідача заявленої у судовому засіданні після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, про залишення без розгляду вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 12947,68 грн, у подальшому уточненої - про відмову від позову в цій частині, суд зазначає наступне. Право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу визначене п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку із відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ст.206 ЦПК України). Як передбачено п.4 ч.1 та ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат та повернення судового збору з державного бюджету. При цьому, згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження по справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку із прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. З викладених норм слідує, що для відмови від позову потрібне саме вільне волевиявлення позивача у вигляді заяви про відмову від позову. Разом з тим, заяви про відмову від позову із закриттям провадження у справі до суду від позивача [PERSON] не надходило. Зміст поданої представником позивача відповіді на відзив не містить волевиявлення позивача щодо часткової відмови від позову. Перевірити чи не обмежений представник позивача у повноваженнях щодо заявлення про відмову від позову не є можливим, оскільки до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги із описом повноважень, які позивач доручив своєму представнику, не додано. З урахуванням наведеного, заява представника позивача про часткову відмову від позову задоволенню не підлягає. Щодо вимог позивача про ствердження їй ЕІС-коду 56XM27A000093982, а [PERSON] присвоїти ЕІС код - 56ХМ27А000105361 та зобов`язання відповідача проводити розрахунок на оплату послуг з розподілу природного газу згідно присвоєного окремого ЕІС коду за постачання газу їй за площу 18,9 кв.м., а за площу 121,9 кв.м. у буд. [ADDRESS] не стягувати з неї, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зазначених вимог з урахуванням наступного. згідно п.п. 1-2 розділу ІІI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) передбачено, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, що є однаковими для всіх побутових споживачів України. ТОВ "Газопостачальна\~компанія "Нафтогаз\~України" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі Типовий договір), який є публічним та регламентує порядок, умови постачання природного газу споживачу, укладається із урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами. Фактом укладення цього Типового договору є включення постачальником споживача до свого реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку. Умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи (п. 2.2. Типового договору). Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою (п. 9 розділу ІІІ Правил). Постачальник протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу. Форма заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлена додатком до Типового договору. Позивачем на виконання зазначеного подано відповідачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу від 30.10.2021, в якій самостійно зазначено адресу ( [ADDRESS] ) та ЕІС-код 56XM27A00010536I. На підставі цієї заяви споживача [PERSON] включено до реєстру споживачів постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». У січні 2022 року позивача виключено з реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у зв`язку зі зміною споживачем постачальника природного газу, у подальшому позивача повторно включено до реєстру постачальника «останньої надії» згідно п.2 розділу 5 Правил. Згідно п. 1 наказу Міністерства енергетики України від 08.06.2022 № 198 "Про постачання природного газу побутовим споживачам" ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 та базової річної пропозиції: з 01.05.2022 побутовим споживачам, яких на день набрання чинності цим наказом внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи; з дня початку постачання природного газу постачальником «останньої надії» - побутовим споживачам, яких після набрання чинності цим наказом буде внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора ГТС. Оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, зареєстрованих у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» за формою оператора газотранспортної системи, погодженою з Регулятором (п. 2 гл. 5 р. ІV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493). Оператором ГТС за погодженням з НКРЕКП запроваджено форму 10 «Інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії». Так, власником точки обліку газифікованого об`єкту за ЕІС-кодом 56XM27A00010536I визначеною була позивач зігдно відомостей, наявних у формі 10 оператора ГРМ. 31.03.2025 до відповідача надійшла заява позивача від 25.03.2025 за вх. № 11488-2025, якою позивач повідомила про невірно присвоєний оператором ГРМ (АТ «Кременчукгаз») ЕІС-коду точки обліку газифікованого об`єкту за адресою: [ADDRESS] , зазначивши правильний ЕІС-код 56XM27A000093982. За результатами проведеної відповідачем перевірки відомостей форми 10 за період 2022 року, виправлено ЕІС-код 56XM27A00010536I на ЕІС-код 56XM27A000093982, про що повідомлено позивача листом за вих. № 119/2.1.5-24690-2025 від 01.04.2025. Як наслідок, ЕІС-код 56XM27A000093982, особовий рахунок [NUMBER] , належить [PERSON] та знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» саме за споживачем [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порЗ урахуванням зазначеного, судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Позивачем та її представником протилежного суду не доведено, наведені представником відповідача обставини та факти не спростовані. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати з відповідача на користь позивача на підставі ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed