Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - КП ВО «Київтеплоенерго») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість, що виникла станом на 30 червня 2025 року за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] у загальному розмірі 109698,66 грн., з яких: заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19844,49 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 3433,11 грн., три відсотки річних у розмірі 841,59 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з гарячого водопостачання у розмірі 237,66 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 89,29 грн., три відсотки річних у розмірі 21,61 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18384,45 грн., інфляційна складова боргу - 3494,52 грн., три відсотки річних - 854,66 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 51745,82 грн., інфляційна складова боргу - 6971,72 грн., три відсотки річних - 1676,48 грн., пеня - 2039,72 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн.; та просить стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [PERSON] є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, відповідачу надавалися послуги з централізованого опалення, теплової енергії, та постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 30 червня 2025 року становить 109698,66 грн. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася). З цих підстав позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги та вирішити питання судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21 серпня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І. С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. 09 вересня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення. В обґрунтування поданих пояснень відповідач посилався на скрутний матеріальний стан, який був викликаний тим, що у зв`язку з вагітністю дружини близнюками та її погіршеним психоемоційним станом, піклуючись про її здоров`я та здоров`я їхніх дітей, відповідач був вимушений піти з роботи щоб максимально більше часу бути поруч з нею. Тривалий час стабільного заробітку не мав, мав лише підробітки, грошей у відповідача не вистачало і у нього почали з`являтись борги, зокрема і за житлово-комунальні послуги. Восени 2021 року відповідач стабільно влаштувався на роботу та планував здійснити реструктуризацію комунального боргу, проте здійснити її не вийшло. Відповідач вказав, що в подальшому він розлучився з дружиною та на наразі намагається привести свої справи до ладу. Зазначив, що наразі його першочергове завдання розрахуватись з боргами, зокрема і за надані комунальні послуги в цілому. На підтвердження свого наміру відповідач надав квитанцію про сплату частини боргу у розмірі 20000,00 грн., просив суд врахувати вказані обставини та його наміри, надати йому п`ять місяців для повної сплати боргу. Станом на 16 жовтня 2025 року відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому є споживачем послуг, які надає позивач. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений в п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач [PERSON] від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, теплової енергії, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2025 року становить 109698,66 грн. Станом на день звернення позивача до суду відповідач не сплатив зазначену заборгованість у повному обсязі. Проте, 07 вересня 2025 року відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості у розмірі 20000,00 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № AETA-PAE9-10X0-M7M2 від 07 вересня 2025 року. Відповідно до п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт. Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином. Враховуючи те, що Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: [ADDRESS] , у відповідача [PERSON] як споживача, виник обов`язок щодо оплати цих послуг. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 3% річних, інфляційні втрати та пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що станом на 30 червня 2025 року наявна заборгованість яка становить 109698,66 грн., яка складається з заборгованості за спожиті послуги, інфляційних збитків, 3% річних за порушення грошового зобов`язання та пені. У зв`язку з тим, що відповідачем було сплачено часткоов борг у розмірі 20000,00 грн., позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 89698,66 грн. У додаткових поясненнях відповідач просив суд надати йому п`ять місяців для повної сплати боргу. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Порядок розтрочення або відстрочення виконання рішення суду передбачений ст. 435 ЦПК України, відповідно до якої, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Зважаючи на викладене вище, суд звертає увагу, що відповідач для має право звернутися до суду із заявою про розстрочення сплати боргу у порядку визначеному чинним законодавством України, зокрема ст. 435 ЦПК України, з наданням доказів на підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, зокрема, що майновий стан перешкоджає відповідачу здійснити повну оплату боргу. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з положень п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 39611 від 28 липня 2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial