Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто те, що [PERSON] є рідним братом заявниці [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що [INFO] помер рідний брат заявниці - [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина до складу якої увійшла частка в квартирі [ADDRESS] , що належала покійному на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 11 квітня 1997 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не оформили спадкових прав, були батьки - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] , після смерті останнього відкрилась спадщина до складу якої увійшла частка в квартирі [ADDRESS] , що належала покійному на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 11 квітня 1997 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів та частка у вказаній квартирі, яка була прийнята, але не оформлена після смерті сина - [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину [PERSON] , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не оформила спадкових прав, була дружина - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина до складу якої увійшли: частка в квартирі [ADDRESS] , що належала покійній на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 11 квітня 1997 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів, частка в квартирі, що успадкована нею, але не оформлена за життя, після смерті сина - [PERSON] та частка в квартирі, що успадкована нею, але не оформлена за життя, після смерті чоловіка - [PERSON] . Заявниця, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері. Однак, позбавлена можливості оформити спадкові права (визначити спадкову масу) з огляду на те, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як наслідок неотримання батьками, після усиновлення [PERSON] , свідоцтва про його народження та відсутності актового запису про народження останнього. У зв`язку з наведеним змушена звернутися до суду. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.09.2025 відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Заявниця в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час проведення такого. Представник заінтересованої особи, Львівської міської ради - Процик І.І. у судове засідання 10.10.2025 року не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у судовому засіданні 06.10.2025 року не заперечила задоволенню заяви. Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату та місце проведення такого. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 16.09.2025р. направила до суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 квітня 2020 року справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20. Судом встановлено, що 28 серпня 1968 року між [PERSON] , 1933 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження, був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 1228. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . За час перебування у шлюбних відносинах в [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка 25 червня 1993 року змінила прізвище на [PERSON] , як наслідок реєстрації шлюбу. 19 жовтня 1976 року, син від першого шлюбу [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , місце народження - Тульська обл., м. Щокіно, був усиновлений [PERSON] . Після усиновлення відбувалась зміна прізвища та по батькові [PERSON] на « [INFO] » та « [INFO] ». Вказані обставини підтверджуються повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про усиновлення № 00050680531 від 16.04.2025р., що знаходиться в спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до дня смерті були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 11 квітня 1997 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів. [INFO] померла [PERSON] . Заявниця, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якимів Надії Богданівни із заявою про прийняття спадщини. За результатами такого звернення нотаріусом 06 березня 2025 року було заведено спадкову справу за № 14/2025 у нотаріуса та за № 73759897 у Спадковому реєстрі. Копію вказаної спадкової справи було досліджено судом в судовому засіданні. Листом вих. № 269/02-14 від 04.08.2025р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. повідомлено заявниці, що у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Також у вказаному листі нотаріусом вказано, що до складу спадкового майна, після смерті [PERSON] входить частка квартири [ADDRESS] , яка належала синові спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями після смерті якого були його батьки: мати - [PERSON] , та батько - [PERSON] , які спадщину після смерті сина прийняли, але не оформили спадкових прав. Одночасно повідомлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що до 1988 року проживала в будинку [ADDRESS] , була знайома із [PERSON] , [PERSON] і їхніми дітьми - заявницею та [PERSON] . З останніми навчалася в школі. Їй було відомо, що [PERSON] був усиновлений [PERSON] . Вони втрьох, оскільки заявниця переїхала разом із чоловіком в інше місто, проживали в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] не був одружений, не мав дітей, помер у віці 40 років. З батьками у них були хороші, дружні відносини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною двоюрідного брата заявниці - [PERSON] (дружина племінника [PERSON] та [PERSON] ). Їй відомо про усиновлення [PERSON] [PERSON] . Вона була у гостях в сім`ї [PERSON] , також проводила з ними час на нейтральній території. [PERSON] не був одружений, не мав дітей, помер у віці 40 років. З батьками у них були хороші, дружні відносини. До дня смерті [PERSON] проживав із батьками в квартирі по [ADDRESS] . З оглянутих судом фотографій, котрі зроблені в різні періоди, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , заявниця та [PERSON] спільно проводили час в домашній обстановці, на відпочинку, на святкуванні важливих подій у житті. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України, встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Зважаючи на викладене, необґрунтованими є доводи заявника про можливість підтвердження факту родинних відносин виключно письмовими доказами, оскільки такі обставини відповідно до норм процесуального права можуть бути встановлені і на підставі інших доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування і в своїй сукупності доводять обставини, на які посилається сторона. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані заявницею докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що заявниця позбавлена можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту родинних відносин необхідне для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, суд приходить до висновку, що з врахуванням встановлених судом обставин заяву слід задовольнити. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного та

Outcome: approved