Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, треті особи: сільськогосподарський виробничий кооператив «ТЕКУЧА », державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори Велика Катерина Сергіївна про визнання права на земельну частку ( пай ) на підставі сертифікату в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що з 1980 року позивач [PERSON] почала проживати у цивільному шлюбі з громадянином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Під час сумісного життя разом з [PERSON] спільно велося домашнє господарство, порівну сплачувалися всі необхідні витрати на проживання, було придбано рухоме та нерухоме майно. [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. На дату його смерті йому належало право на земельну частку (пай) надано як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в розмірі 4,65 га землі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії ЧР № 0085457 виданого головою Уманської районної державної адміністрації від 12 листопада 1996 року. За життя Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] не отримував. [PERSON] звернулася до Ладижинської сільської ради Уманського району із заявою від 14 лютого 2022 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею землі рівноцінною тій, що належала на підставі вище вказаного сертифікату її покійному чоловікові [PERSON] , з метою подальшої приватизації. 21 лютого 2022 року, Ладижинська сільська рада надала відповідь № 09-10/95, в якій відмовила позивачу на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 705/1887/21 встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 1980 року по дату смерті [PERSON] [INFO] . 12 листопада 1996 року [PERSON] було надано право на земельну частку (пай) виданого як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в розмірі 4,65 умовно кадастрових га землі, що підтверджується сертифікатом серії ЧР № 0085457 виданого головою Уманської районної державної адміністрації, тобто в той час як позивач - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. З метою оформлення спадкових прав Другою уманською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] (номер справи №392/2000) від 10.04.2000р. Спадкоємцем першої черги у даній справі є син спадкодавця - [PERSON] , який прийняв спадщину. Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер так і не заявивши свої права на земельну частку (пай) виданого як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в розмірі 4,65 умовно кадастрових га землі, що належав його батькові [PERSON] та чоловікові позивача. А тому, з метою оформлення права власності на вказаний пай, позивач звернулась до державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Катерини Великої, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови стало те, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину. Але при цьому, нотаріус не звернула уваги на те, що право власності на земельну частку (пай) не було документально оформлено і останній не заявляв свого права на вказану земельну ділянку, а позивач, в свою чергу, як дружина померлого, належить до категорії спадкоємців першої черги. В зв`язку з чим, остання звернулась до суду та просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0085257 виданого 12 листопада 1996 року, що належав померлому чоловікові [PERSON] , в розмірі 4,65 умовно кадастрових га землі рівноцінному, що зазначений в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0085257. Позивач та представник позивача адвокат Гейко В.А. в судове засідання не з`явилися, від адвоката на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Ладижинської сільської\~ради Уманського\~району Черкаської\~областів судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи СВК «Текуча» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа: державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори Велика К.С. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшов лист про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує. На виконання ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2025, державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори Велика Катерина Сергіївна надала інформацію про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] Другою уманською державною нотаріальною конторою не заводилась. Однак проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує, оскільки згідно матеріалів справи № 392/2000, заведеної Уманською районною державною нотаріальною конторою 10.04.2000 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину [PERSON] , позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, а тому оформлення спадкових прав спадкоємцем четвертої черги неможливе за наявності спадкоємця попередньої черги, який прийняв спадщину. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя 12.11.1996 року отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0085457 по КСПП «Україна». Відповідно до сертифікату серії ЧР № 0085457 виданого головою Уманської районної державної адміністрації від 12.11.1996 року, [PERSON] , який проживає в с. Текуча Уманського району Черкаської області на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації № 429 від 21.10.1996 року належить право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСПП «Україна» розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі. Відповідно до відповіді на запит № ПІ-71/0-77/0/63-24 від 11.09.2024 року ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСПП «Україна» с. Текуча Уманського району Черкаської області на ім`я гр. [PERSON] наявний запис за № 279 від 04.12.1996 щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0085457, згідно розпорядження Уманської районної державної адміністрації від 21.10.1996 р. № 429. Розмір земельної частки (паю) становить 4,65 га. Правонаступником КСПП «Україна» є сільськогосподарський виробничий кооператив «Текуча», що підтверджується повідомленням Уманської районної державної адміністрації № 3286/01-01-37 від 26.10.2020 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2002р. З метою оформлення спадкових прав Другою уманською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 392/2000 від 10.04.2000 року після померлого [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняв його син - [PERSON] , однак за життя не оформив спадкових прав. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] був сином померлого [PERSON] , а отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Тому, після смерті [PERSON] , сину [PERSON] стало належати право на вищевказану земельну частку (пай), яке належало померлому на підставі сертифікату серії ЧР № 0085457. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 299 від 17.09.2021. Згідно довідки Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області , гр. [PERSON] , який помер [INFO] , згідно погосподарської книги по с. Розкошівка № 1 за 2021-2025 р. проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] на день смерті та проживав одиноко. Відповідно до довідки Текучанського старостинського округу виконавчого комітету Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . З 1980 року по 1998 рік проживали та були зареєстровані, вели спільне господарство разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] з 1980 року по [INFO] проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2021 року. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом установлено, що позивач [PERSON] зверталася до державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Великої К.С. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) площею 4,65 га в умовних кадастрових гектарах. Однак, 10.04.2024 постановою державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Велика К.С., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги спадкування, а саме сина спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину. Як встановлено рішенням суду від 13.09.2021, позивач [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому з урахуванням положень ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем за законом четвертої черги. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] \~не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Таким чином, право позивача за земельну частку (пай) знайшло підтвердження в ході судового розгляду справи, адже позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай) підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved