Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Заявник звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградвської області із заявою та просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 11.08.1982 року, посилаючись на неможливість оформлення пенсії за віком, оскільки вказане у свідоцтві про шлюб [NUMBER] , виданому 04.12.2012, прізвище і по-батькові « [PERSON] ина» « [PERSON] » (укр.) не відповідають прізвищу « [PERSON] іна» у витягах щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045267571 та №00045249146 і по-батькові « [PERSON] » у паспорті та відсутні дані про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Указані неточності унеможливлює оформлення призначення їй пенсії, тому просить вимоги задовольнити. На підставі ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2024 матеріали цивільної справи передано на розгляд Дружківському міському суду Донецької області за підсудністю. Ухвалою Дружківського міського суду від 03 січня 2025 року року відкрито провадження по цивільній справі та призначено судове засідання на 21 січня 2025 року. Згідно із рішення Вищої Ради Правосуддя №3707/0/15-24 "Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області" від 19.12.2024 з Дружківського міського суду Донецької області до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 року, справа була передана у зв`язку зі зміною територіальної підсудності справ Дружківського міського суду Донецької області Довгинцівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в провадження судді Юзефовича І.О. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Заявник звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулася до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області в судове засідання не з`явились, своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник паспорті громадянина України, серії [NUMBER] виданого 11 січня 2012 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, зазначено [PERSON] , [INFO] , місце народження місто Лазо, Молдова (а.с. - 6). Відповідно до виписки про індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-7) виданої 20.11.2024 на ім`я [PERSON] , простежується історія працевлаштування заявника з 2011 року, яка збігається з трудовою книжкою [NUMBER] , дата заповнення 11.08.1982 (а.с. 9, 13-21). 14 січня 1983 року заявник - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища виданого 29 травня 2024 року №00045249146 (а.с. - 10). У 1995 році заявниця закінчила Херсонський кооперативний технікум, що підтверджується дипломом серія [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] , дата видачі 01 липня 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12). 08 лютого 1988 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища виданого 29 травня 2024 року №00045267571 (а.с. - 11). 25 вересня 1996 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 04 грудня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено запис №72 (а.с. - 8). Відповідно до рішення головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.06.2024 №056350010915, [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с. 23). Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.06.2024 №056350010915 відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди згідно з трудовою книжкою [NUMBER] , виданою 11.08.1982, оскільки вказане у свідоцтві про шлюб [NUMBER] , виданому 04.12.2012, прізвище і по-батькові « [PERSON] » « [PERSON] » (укр.) не відповідають прізвищу « [PERSON] » у витягах щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045267571 та №00045249146 і по-батькові « [PERSON] » у паспорті (а.с. - 24). Згідно із частиною першоюстатті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі п.6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Даний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити його неможливо та встановлюється з метою подальшого оформлення пенсії. Статтею 62\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженоїнаказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до цієї Інструкції (п.2.11) відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення`при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи зникнення безвісти в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній`якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право». Також суд враховує правову позицію, викладену у Постанові Верховного суду у справі № 206/6186/18 від 21.09.2020, відповідно до якої «визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права». Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Верховного суду від 23.12.2020 у справі № 682/1303/19, у справі № 644/9753/19 (постанова ВС від 26.08.2020), у справі № 644/9753/19 (постанова ВС від 03.02.2021). Враховуючи вищезазначене, обставини справи, суд вважає, що установа, яка видала трудову книжку, не має можливості виправити допущені помилки, також у справі не вбачається спір про право, т.я. заявницею лише ставиться питання про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, що прямо передбачено пунктом 26 зазначеної вище постанови, суд не вирішував питання про право заявника на пенсію, яке є дискреційним повноваженням ПФУ, і тому заявниця мала право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Дана правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №198/623/18. Таким чином, суд приходить висновку, що усі наведені докази у їх сукупності свідчать про належність заявниці правовстановлюючого документу трудової книжки, тобто вимоги заявниці є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню заяви. Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved