Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Драус О.О., звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою [ADDRESS] , на час відкриття спадщини та понад шість місяців з часу відкриття спадщини. Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник посилається на те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, спадкоємцем до якого відповідно до закону є заявник, [PERSON] . Коли заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Разом з тим вважає, що спадщину після смерті матері [PERSON] . прийняd, оскільки постійно без реєстрації проживав разом з нею до дня смерті у житловому будинку в [ADDRESS] , здійснював постійний догляд за матір`ю, допомагав у побуті, обробляв город, проводив ремонт, сплачував комунальні послуги. Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує - просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник, будучи повідомленим про дату і час розгляду справи, не з`явився, його представник - адвокат Драус О.О., в судовому засіданні просила задоволити подану заяву. Представник заінтересованої особи Скориківської територіальної громади в особі Скориківської сільської ради, у судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне: Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2004 року Токівською сільською радою, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблений актовий запис №17. Місце смерті с. Токи Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 серпня 1952 року. Відповідно до архівних довідок №712,713, виданих 08.08.2025 року Архівним відділом №5 Тернопільської РВА Тернопільської області, по документах архівного фонду «Токівська сільська рада» станом на 2001 рік значиться домогосподарство [PERSON] , з яким проживала дружина [PERSON] , а станом на 2004 рік домогосподарствор [PERSON] , яка проживала сама. [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до інформації з БТІ Підволочиського району №281 від 12.08.2024, за житловим будинком [ADDRESS] право власності на [PERSON] не зареєстровано. Згідно з актом про встановлення факту догляду та поховання, складеного 20.08.2025 року старостою Токівського старостинського округу№3, [PERSON] жив разом з матір`ю [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , без реєстрації, оскільки вона потребувала постійного догляду, доглядав її до дня смерті та похоронив. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що проживають по сусідству із заявником. Пояснили суду, що [PERSON] тривалий час до смерті проживав по [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , яка померла в 2004 році, доглядав за нею, забезпечував необхідний побутовий догляд та матеріальну підтримку. Відносини між ними були добрими, заявник ставився до матері з повагою та турботою. [PERSON] залишилася сама після смерті чоловіка та потребувала допомоги та догляду. Коли мати померла, то поховав її. В заявника ще була сестра, однак вона проживала окремо зі своєю сім`єю, інколи навідувалася. В будинку після смерті матері [PERSON] ще продовжував проживати. На даний час в тому будинку проживає син [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є дружиною заявника, повідомила суду, що з 1975 року вони з чоловіком проживали в свекрухи по [ADDRESS] , з часом вони придбали будинок на [ADDRESS] . Коли помер свекор, то чоловік пішов жити до матері, щоб їй допомагати. Він готував їсти і доглядав, свідок також готувала їсти і приносила свекрусі. Разом поховали чоловікову матір. Ще деякий час чоловік залишився проживати в будинку, поки туди не оселився їх спільний син [PERSON] . Пояснила також, що [PERSON] не звертався до нотаріуса, бо думав, що живе в цьому будинку і тому прийняв спадщину автоматично. Таким чином судом встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте, у зв`язку із відсутністю його реєстрації за місцем проживання разом із спадкодавцем, при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пунктом 23 постанови роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч. 1 ст. 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Статтею другою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, а також те, що заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved