Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Представник заявниці, адвокат Кузьменко М.В., звернувся до Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] чоловік заявника помер. Починаючи з 2015 року вони проживали разом з чоловіком за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації заявника однією сім`єю. Чоловік був зареєстрований за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка заявник двічі зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявами щодо оформлення пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка [PERSON] , але їй було спочатку відмовлено через відсутність документів про спільне проживання, а після надання довідки, відмовлено, оскільки довідка видана не органом місцевого самоврядування, та рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Заявник з чоловіком проживаючи однією сім`єю, вели спільне господарство, до моменту його смерті заявник перебувала на повному його утриманні, пенсія чоловіка була основним джерелом доходів, оскільки її розмір був втричі більший за пенсію заявника. На теперішній час, з метою оформлення пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка, постало питання про встановлення факту перебування заявника на утриманні [PERSON] у судовому порядку. Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. З огляду на такі обставини заявник звернулася до суду з вказаною заявою. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Матеріалами справи встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.03.2025. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2025. Після смерті чоловіка 30.05.2025 заявниця [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, щодо оформлення пенсії по втраті годувальника та переходу на пенсію чоловіка. Рішенням о/р № [NUMBER] від 05.06.2025 заявниці відмовлено в переході на пенсію у разі втрати годувальника, у зв`язку з відсутністю документа про сумісне проживання за однією адресою з годувальником. 11.06.2025 заявниця повторно звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, щодо оформлення пенсії по втраті годувальника та переходу на пенсію чоловіка. Рішенням №912110167923 від 18.06.2025 заявнику відмовлено в переході на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки до заяви була долучена довідка про сумісне проживання, видана квартальним комітетом, що суперечить ст. 22-1 п. 2.11 (квартальний комітет не є органом місцевого самоврядування). Відповідно до витягу з реєстру\~ Криворізької територіальної громади №2024/014068385 від 21.11.2024 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України\~ заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як слідує з акту, складеного зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких підтверджено головою квартального комітету №82 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради Сіманько Г.П. від 29.06.2025 [PERSON] проживала постійно разом з нині померлим чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] \~ з\~ 2015 по 21.05.2025. Також, до матеріалів справи долучено спільні фото заявника з померлим [PERSON] , починаючи з 2017 по 2024 роки. З довідки від 29.09.2025, виданої ГУ ПФУ у Дніпропетровській області слідує, що на обліку в управлінні перебував [PERSON] та з грудня 2024 по квітень 2025 отримував пенсію за віком у розмірі 14163,25 грн (грудень-лютий), 15663,65 грн (березень-квітень), всього 73818,25 грн. З довідки №9204202301550235, виданої ГУ ПФУ у Дніпропетровській області слідує, що на обліку в управлінні перебуває [PERSON] та з січня 2025 по квітень 2025 отримала пенсію за віком у загальному розмірі 16342,92 грн. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. За частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших. У справі, яка є предметом розгляду, заявниця просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка, який помер. Заявлені вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для оформлення пенсії по втраті годувальника та переходу на пенсію чоловіка згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Положеннями пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. Таким чином, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18. В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться. Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18). Відтак відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] та заявниці за місцем їх спільного фактичного проживання не може бути доказом того, що вони разом не проживали, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник та [PERSON] не проживали разом. Досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності підтверджують факт перебування заявниці на утриманні її чоловіка [PERSON] , який помер. При цьому, враховуючи розмір пенсії заявниці та пенсії її померлого чоловіка, яка була майже в п`ятеро більшою, пенсія чоловіка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Відтак, суд вважає, що у даному випадку, сукупністю всіх досліджених судом доказів, є доведеним факт спільного проживання заявниці [PERSON] разом з померлим [INFO] чоловіком [PERSON] та перебування її на утриманні чоловіка, оскільки дохід чоловіка практично був основним і постійним джерелом засобів для існування заявниці. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved