Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов, згідно з яким позивачка [PERSON] просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. [INFO] у віці 79 роки померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді : земельної ділянки площею 9,43 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5123983200:01:001:0189, яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області; земельної ділянки площею 9,45 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5123983200:01:0188, яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області; житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по [ADDRESS] . На даний час позивачці стало відомо, що [PERSON] , [INFO] , що народилась в с.Троїцьке П?ятихатського району Дніпропетровської області, що зареєстрована та проживала в с.Кошари Роздільнянського району Одеської області склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачці - [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . В березні 2025 року позивачка звернулась до Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак відповідно до постанови нотаріуса, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що вона пропустила строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини. Позивачка вважає, що вона пропустила встановлений строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме через необізнаність про наявність заповіту, що стало підставою звернутись в суд з позовом для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Стислий виклад позиції відповідача. Представник Роздільнянської міської ради Одеської області подав через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» клопотання, згідно якого не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач [PERSON] подав заяву на адресу суду, згідно якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розгляд справи здійснювати без його участі. Процесуальні дії у справі. 11.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.10.2025 року справу було прийнято у провадження головуючого судді Бобровської І.В. у зв`язку з прийняттям відставки головуючого судді Ільяшук А.В. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] у віці 79 років померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим (повторно) 25.10.2024 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управліняня Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №209. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: с. Кошари, Роздільнянського району Одеської області, однак тривалий час проживала разом з сином за адресою: с. Курісове, Лиманського району Одеської області, де і померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді : - земельної ділянки площею 9,43 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5123983200:01:001:0189, яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2011 року виданим державним нотаріусом Роздільнянської районної державної нотаріальної контори А.М.Ворсуляк, по спадковій справі №54/2011 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №300914 від 25.11.2008 року; - земельної ділянки площею 9,45 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5123983200:01:0188, яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ №300915 від 25.11.2008 року; - житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по [ADDRESS] . За життя [PERSON] , [INFO] , що народилась в с.Троїцьке П?ятихатського району Дніпропетровської області, що зареєстрована та проживала в с.Кошари Роздільнянського району Одеської області склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, та зареєстрованим в реєстрі за № 01, відповідно до якого заповіла - [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] звернувся відповідач [PERSON] , на підставі заяви якого заведено спадкову справу №525/2021. В березні 2025 року позивачка звернулась до Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак відповідно до Постанови нотаріуса за вих. №212/02.31 від 10.03.2025 року, однак, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що вона пропустила строк , встановлений законодавством для прийняття спадщини. Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Стаття 89 ЦПК України регламентує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, спадкодавець за життя склав заповіт, відповідно до якого заповідав на випадок смерті земельну ділянку позивачу, який у свою чергу про цей заповіт дізнався лише у грудні 2024 року. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. \~За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які б могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), від 24 травня 2023 року у справі № 291/559/21 (провадження № 61-4425св23) та інших. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved