Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

02.06.2021 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. 15.11.2021 було ухвалено заочне рішення, яким було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01.10.2013 року по 30.04.2021 року в розмірі 32066,93 гривень,\~суму індексу інфляції у розмірі 8080,26 грн., 3% річних у розмірі 2717,47 грн., а всього\~43864,66\~грн. 21.10.2024 відповідачем [PERSON] подана заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 25.10.2024 року прийнята заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 02.12.2024 року скасовано заочне рішення та справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.01.2025 року відкладений розгляд справи. 28.01.2025 від представника позивача надійшов уточнений позов, де просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 01.10.2013 року по 29.05.2016 року в розмірі 5656,01 гривень,\~суму індексу інфляції у розмірі 4890,80 грн., 3% річних у розмірі 995,04 грн., а всього\~11541,85\~грн. А також, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 30.05.2016 року по 30.04.2021 року в розмірі 26410,92 гривень,\~суму індексу інфляції у розмірі 3189,46 грн., 3% річних у розмірі 1722,43 грн., а всього\~31322,81\~грн. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подала відзив та просить відмовити позивачу у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що 30 травня 2016 року була знята з реєстрації за адресою : [ADDRESS] , а період нарахування позивачем заборгованості становить з 01.10.2013 по 30.04.2021 рік. Також, відповідач не є власником квартири або співвласником вище вказаного майна, просить застосувати строк позовної давності з моменту звернення позивача до суду. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити, з підстав казаних у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» підлягають частковому задоволенню. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67,\~68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку наданого представником позивача у судовому засіданні, АТ «Криворізька теплоцентраль» просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 02.04.2017 року по30.04.2021 року в розмірі 22882,22 гривень,\~суму індексу інфляції у розмірі 1977,34 грн., 3% річних у розмірі 1277,55 грн., а всього\~26137,11\~грн. (а.с. 82 ). Судом встановлено, що [PERSON] була знята з місця реєстрації 30.05.2016 року, що підтверджується довідкою від відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради (а.с.9). Згідно копії паспорта громадянина України, [PERSON] з 30.05.2016 зареєстрована за адресою : [ADDRESS] (а.с. 47). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 19,20). Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень\~статті 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що [PERSON] з 30.05.2016 не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та позивачем не доведено, що вона є споживачем послуг. Таким чином в задоволенні позову АТ «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] слід відмовити за недоведеністю. Крім того, відповідач [PERSON] ,подала заяву та просила застосувати строк позовної давності. Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). За правилами\~статті 256 ЦКУ країни, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами частини четвертої\~статті 267\~ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261\~ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2"(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 N 215, від 20.03.2020 N 242, від 25.03.2020 N 239, від 29.03.2020 N 241, від 02.04.2020 N 255, від 08.04.2020 N 262, від 15.04.2020 N 284, від 22.04.2020 N 291, від 29.04.2020 N 313, від 04.05.2020 N 332) установлено з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України карантин. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Цивільного кодексу\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,258,362,559,681,\~728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину." З огляду на приписи ст.\~256,\~258,\~549, п. 12\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, п. 32.3.2ст.\~32\~Закону України\~"Про\~платіжні системи та переказ коштів в Україні", а саме, дату звернення позивача із даним позовом до суду - 30.09.2021, та періоду нарахування позивачем до стягнення коштів, строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. Таким чином у спірних правовідносинах, в частині стягнення плати за послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення)поставлену з листопада 2017 року, строк позовної давності в силу п. 12Розділу «Прикінцеві\~та перехідні положення» ЦК\~України на момент подання позову (05.05.2021) не сплив та продовжився на строк дії карантину. Подібна правова позиція щодо застосування ст.\~257\~ЦК України та п. 12розділу «Прикінцеві\~та перехідні положення» ЦК\~України викладена, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20,\~від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , за період з 02.04.2017 року по 30.04.2021 року становить 22882,22 гривень. Споживачами даних послуг є [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за вказаною адресою. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами [PERSON] та [PERSON] , не надано. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з відповідачів підлягають солідарному стягненню 3% річних у сумі 1277,55 гривень та інфляційні втрати у сумі 1977,34 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial