Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , в особі представника адвоката Калініної-Заєць Ю.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Ленінської районної ради народних депутатів від 14 березня 1991 року № 71/2 позивачці було видано ордер на службове приміщення від 25 березня 1991 року № 117 серія С (службове житлове приміщення). Разом із позивачкою в квартирі зареєстровані сини позивачки [PERSON] та [PERSON] , чоловік позивачки [PERSON] .. [PERSON] в травні 2022 року переїхав на постійне місце проживання до країн Європейського союзу, зв`язок у позивачки з ним не підтримується. [PERSON] з червня 2015 року не проживає в квартирі, з позивачкою зв`язок не підтримує. Позивачка сплачує самотужки всі комунальні платежі на утримання зазначеного житла, оплата яких нараховується за проживання чотирьох осіб, тобто позивач несе витрати за осіб, які не проживають там ( [PERSON] більше трьох років, [PERSON] більше десяти років), боргів за комунальні платежі немає. Відповідачі довгий час без поважної причини не проживають у зазначеній квартирі, житлом не користуються, витрат на його утримання не несуть, перешкод у користуванні житлом не мають, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться, перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинять. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивачки в користуванні цією жилою площею та збільшує комунальні вимоги. Крім того, позивачка позбавлена права здійснити приватизацію житла, оскільки в кватирі зареєстровані відповідачі, які не мають намір приймати участь у приватизації майна. Просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка, представник позивачки не з`явилися. До суду представник позивачки надала заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд доходить наступних висновків. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 71/2 від 14.03.1991, квартира [ADDRESS] включена до службової житлової площі та закріплена за тр. Запоріждормістремонт. Судом встановлено, що 25.03.1991 [PERSON] , на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів №71/2 від 14.03.1991, видано ордер на право заселення її та членів її сім`ї, в кількості 4 осіб, в службове житлове приміщення квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В ордері зазначено склад сім`ї: чоловік [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] . Дане підтверджується ордером на службове житлове приміщення № 117 серія С від 25.03.1991. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , крім позивачки, зареєстровані: її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . З наданих позивачкою квитанцій вбачається, що нею здійснюється оплата за житлово- комунальні послуги. Згідно Акту про не проживання від 22.06.2025, складеного свідками [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] орієнтовно з червня 2015 року та [PERSON] орієнтовно з травня 2022 року не проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В квартирі відсутнє будь-яке майно [PERSON] та [PERSON] . Згідно статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України, ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Згідно ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.\~До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. За змістом\~ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців. Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72\~ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Враховуючи, що відповідачі тривалий час ( [PERSON] більше трьох років, [PERSON] більше десяти років) без поважних причин не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , фактично змінили місце свого постійного проживання, не несуть витрати за житлово-комунальні послуги, тому наявні правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved