Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 30.01.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя. На примирення позивачка не згідна. Спору між батьками щодо місця їх проживання не має і за спільною домовленістю діти будуть проживати з матір`ю. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення йому поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання, яка однак повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України свідчить про вручення йому відповідної кореспонденції. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 30 січня 2017 року у Виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №2. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також позивач [PERSON] у відповідності до ст. 113 СК України, має право відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Щодо вирішення питання про залишення неповнолітніх дітей на проживанні разом з матір`ю, суд зазначає наступне. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 та від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20. Відтак, оскільки між сторонами у справі відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, такі проживають за однією адресою з матір`ю, про що свідчать відповідні довідки про реєстрацію місця проживання особи, то відповідна позовна вимога [PERSON] також підлягає задоволенню. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved