Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник позивача ТОВ ««Діджи\~Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.07.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №651885. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомилась з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та Тарифів, які і складають договір про надання споживчого кредиту. На підставі кредитного договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. Відповідач не виконала кредитні зобов`язання, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 16\~139,72 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8\~565,21 грн., заборгованість за відсотками 7\~574,51 грн. 28.08.2023 згідно з умовами договору факторингу №2808-23 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором №651885 від 06.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в зазначених вище розмірах заборгованості. Позивачем направлено на адресу відповідача адвокатську вимогу, яка не була виконана. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді від 19.08.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 06.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір №651885 про надання споживчого кредиту, на умовах якого товариство надає кредит споживачу у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 12 500,00 грн., тип кредиту кредит (п.1.3.), строк кредиту 730 днів, кінцевий термін повернення 06.07.2023 (п.1.4.), тип процентної ставки фіксована та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% день, за всі наступні до кінця строку надання кредиту 85% річних (п.1.5.). Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомилась з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та Тарифів, які і складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідачу надані кредитні кошти у безготівковій формі в розмірі 10\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №5934 від 06.07.2021. Свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, сплачувала частково заборгованість, але не в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 16139,72 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком. 28.08.2023 між ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактором) та ТОВ «Слон Кредит» (Клієнтом) укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №651885 від 06.07.2021 до [PERSON] , згідно з Витягом з додатку до Договору факторингу. 31.07.2024 на адресу відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» направило досудову вимогу про сплату заборгованості за договором, але відповідач добровільно не сплатила зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. При ухваленні рішення суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, жодним чином позовні вимоги не спростував. Згідно ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч умовам Договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив дій на погашення існуючої заборгованості, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Факт наявності такої заборгованості не спростований відповідачем, суду не надано доказів погашення такої заборгованості. Таким чином, позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, згідно з яким, правова допомога ТОВ «Діджи Фінанс» надавалась адвокатом Лівак І.М. Згідно з актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги та детальним описом робіт, адвокатом Лівак І.В. надано наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультації 2250 грн., складання позовної заяви, розрахунок витрат 3000 грн., формування додатків до позовної заяви 750 грн., загальна вартість яких склала 6000 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу через їх неспівмірність складності справи не подавалось. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved