Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що сторони справи є власниками квартири [ADDRESS] . Кожному з співвласників належить 1/2 частина цієї квартири. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року у справі № 756/6709/21 визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділено [PERSON] в користування кімнату площею 17,8 кв. м та балкон площею 3,0 кв. м; виділено [PERSON] в користування кімнату площею 11,7 кв. м; місця загального користування: кухню площею 6,7 кв. м, ванну площею 2,6 кв. м, вбиральню площею 1,0 кв. м, коридор площею 8,8 кв. м залишено в спільному користуванні сторін справи. [PERSON] стверджувала, щоокремі договори на утримання будинку та оплату житлово-комунальних послуг з комунальними підприємствами позивачкою та відповідачем не укладались. Усі житлово-комунальні послуги, які надаються співвласникам квартири [ADDRESS] , [PERSON] сплачує самостійно. Водночас [PERSON] категорично відмовляється сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги пропорційно до своєї частки у нерухомому майні. Позивачка зазначила, що за період з 30 липня 2023 року до 10 серпня 2025 року вона сплатила за надані житлово-комунальні послуги 79940,59 грн. З урахуванням наведеного позивачка просила суд стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які надавались співвласникам квартири [ADDRESS] , що становить 39970,30 грн. Також [PERSON] просила суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12450,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма Конституції України кореспондується зі ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом з`ясовано, що сторонам справи на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Частки співвласників є рівними, кожному з них належить 1/2 частина квартири (а. с. 15-16). Нормою п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII на споживачів житлово-комунальних послуг покладено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , вони відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом відповідно до їх часток у спільному майна, позаяк іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено. [PERSON] у період з 30 липня 2023 року до 10 серпня 2025 року сплатила за надані житлово-комунальні послуги 79940,59 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями. Натомість відповідач не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, які надаються співвласниками квартири [ADDRESS] . Зважаючи на те, що позивачка у повному обсязі сплатила вартість житлово-комунальних послуг, які надаються співвласниками квартири [ADDRESS] , у неї виникло право вимагати від іншого співвласника [PERSON] відшкодування понесених нею витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, що відповідає частці відповідача у спільному майна. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути половину понесених нею витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які надавались співвласникам квартири [ADDRESS] , у сумі 39970,30 грн (79940,59 грн / 2 = 39970,30 грн). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Судувід 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачка надала суду договір про надання правової допомоги від 15 серпня 2025 року № 15/08, укладений між нею та адвокатським бюро "Рубана Антона", та додаток № 1 до договору "Плата за надання послуг". Водночас згідно з п. 4.4 договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2025 року № 15/08 за результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується сторонами. У цьому акті вказується обсяг, наданої адвокатським об`єднанням, допомоги та її вартість. Однак позивачка не надала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, або акт, відповідно до вимог п. 4.4 договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2025 року № 15/08, який би містив такий опис. Оскільки стороною позивача не підтверджено обсяг наданих адвокатським бюро "Рубана Антона" послуг, витрати на професійну правничу допомогу компенсації не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] компенсації підлягає судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved