Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 червня 2019 року відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24 червня 2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 8349,67 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідачки, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній», іншої адреси [PERSON] суду не повідомив, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Відповідачка клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачкою відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2019 року [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с.12) з метою відкриття поточного рахунку у гривні на своє ім`я з встановленням кредитного ліміту, вказаному у додатку. У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] погоджується з тим, що дана анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Згідно з п.6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідачка просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті їй в Банку. Також визнає, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також, до анкети-заяви банком долучено Умови та правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (а.с.13-21), паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 22-24). Суд звертає увагу, що надані банком на підтвердження своїх вимог: витяг з Умови та правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які згідно з відміткою про набрання чинності, набувають чинності з 27.11.2021, та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank від 01.01.2023 не містять підпису відповідачки, зокрема і електронного. Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 07.04.2025 року (а.с.10) на ім`я [PERSON] відкрито рахунок; валюта рахунку UAH; тип картки Чорна картка; статус картки активна до 01/24. Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 07.04.2025 року (а.с.11) 24 червня 2019 року [PERSON] в АТ «Універсал Банк» встановлено кредитний ліміт у сумі 10000,00 грн., 31 жовтня 2019 року 9900 грн., 12 листопада 2019 року 9000 грн., 28 листопада 2019 року 8800 грн., 28 грудня 2019 року 8600 грн., 31 січня 2020 року 8500 грн., 27 лютого 2020 року 8200 грн., 07 травня 2020 року 8000 грн., 06 червня 2020 року 7800 грн., 04 липня 2020 року 7600 грн., 05 серпня 2020 року 7500 грн., 04 вересня 2020 року 7400 грн., 08 жовтня 2020 року 7300 грн., 05 листопада 2020 року 7200 грн., 21 січня 2021 року 6900 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 24.06.2019, наданого банком на підтвердження своїх вимог, станом 07.04.2025 року заборгованість складає 66508,90 грн., з яких: 8349,67 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0 гривень - загальний залишок заборгованості за відсотками, 0 гривень - заборгованості за пенею; судовий збір - 0 гривень; 0 гривень - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до виписки про рух коштів по картці від 07.04.2025 року за період з 24.06.2019 по 07.04.2025 року сума витрат за цей період склала 17805,34 грн., сума зарахувань за період склала 9663,67 грн. Окрім того, з даної виписки вбачається, що [PERSON] користувалася кредитною (платіжною) карткою, а саме: здійснювала розрахунки в торгівельних мережах, поповнювала картковий рахунок, тим самим підтверджувала свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту (а.с.9). Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст. 509\~ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). На доведення факту укладення кредитного договору позивачем надано суду анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.06.2019, яка містить підписи представника банку та позичальника з копіями її паспорту та РНОКПП, а також печатку Monobank ПАТ «Універсал Банк», що свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору. Згідно з абзацом другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі статтею третьої\~цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021. У цій справі позичальник підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «monobank», тим самим висловивши свій намір відкрити поточний рахунок зі встановленням кредитного ліміту. Разом із цим, сам лише факт підписання такої заяви не доводить погодження із позичальником суттєвих умов кредитування, а відтак, дотриманням вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки відповідачка, як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованою про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Окрім того, надані Умови набирають чинності лише з 27 листопада 2021 року, а тому у відповідачки був відсутній обов`язок щодо їх дотримання на дату укладення договору. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, а також відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг із Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №342/180/17-ц від 03.07.2019, яка у цій категорії справ є незмінною та згідно ч.4 ст.263\~ЦПК України обов`язковою до врахування. За змістом цієї позиції Верховного Суду, за відсутності погоджених із позичальником умов кредитування в частині нарахування процентів та неустойки, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявні у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості та виписка по рахунку є належними доказами наявності заборгованості позичальника, не спростованими останньою. Перевіривши зміст виписки по рахунку, суд установив, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами, усього відповідачкою внесено на рахунок 9663,67 грн., а витрачено 17805,34 грн. Разом з тим судом встановлено, що банком за користування кредитом за період з 24.06.2019 року по 07.04.2025 року було нараховані проценти в загальному розмірі 7350,76 грн. Таким чином, оскільки [PERSON] не погоджувала сплати процентів за користування кредитними коштами за договором від 24.06.2019 року, суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення процентів за користування даним кредитом. Натомість, ця сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Тобто, списання банком внесених боржником коштів в рахунок погашення тіла кредиту та зарахування цих коштів на погашення процентів за користування кредитом є неправомірним та безпідставним. Судом встановлено,\~що банк,\~визначаючи кредитну\~заборгованість,\~до тіла\~кредиту в\~розмірі 8349,67\~грн.\~зарахував не\~тільки кошти,\~які фактично\~були отримані\~боржником,\~але й\~списані з\~ініціативи банку\~за рахунок\~кредитних коштів\~проценти за\~користування кредитом\~в сумі\~7350,76\~грн.\~Отже,\~заборгованість за\~тілом кредиту\~безпідставно збільшено,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості\~за договором\~та випискою\~про рух\~коштів по\~картці. Разом з\~тим,\~із виписки\~про рух\~коштів по\~картці від\~07.04.2025\~року за\~період з\~24.06.2019\~по 07.04.2025\~сума витрат\~склала 17805,34\~грн.\~(з\~врахуванням 7350,76\~грн.,\~зарахованих позивачем\~на погашення\~процентів),\~в той\~час як\~сума зарахувань\~за цей\~період склала\~9663,67\~грн.\~ Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 8349,67 грн., в той час як згідно зі здійсненої калькуляції розрахунку вбачається, що сума витрат відповідачки за вищевказаний період становила фактично 10454,58 грн. (за вирахуванням суми, списаної безпідставно позивачем на погашення процентів (17805,34 грн. 7350,76 грн.), а відповідачкою було внесено на рахунок 9663,67 грн. Отже, судом встановлено, що заборгованість [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» фактично складає 790,91 грн. виходячи із фактичних загальних витрат, які складають 10454,58 грн., з яких судом була вирахована сума безпідставно нарахованих процентів у сумі 7350,76 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України стягнути з відповідачки судовий збір у розмірі 286,75 грн.

Outcome: partial