Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач\~ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 22 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») та відповідачкою був укладений договір про надання грошових коштів у позику №6107731124, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор, для підписання Кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі 10\~000 грн. 00 коп., шляхом перерахунку на вказаний позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ), на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно цього договору. Основними умовами договору є: п. 2.4. Тип кредиту кредит; п.2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дати надання кредиту: 22.11.2024 року або наступний за ним календарний день; п.2.6. Тип процентної ставки фіксована; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього договору; п.2.6.2. Знижена процентна ставка 0,65% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо позичальник 22.12.2024 року сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, позичальник, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 10\~000,00 грн. Відповідачка в свою чергу зобов`язання, передбачені договором належним чином не виконала, через що утворилась заборгованість у розмірі 24\~958,00 грн., яка складається з 10\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 14\~958,00 грн.\~ заборгованість за процентами. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 24\~958,00 грн. заборгованості за договором позики, а також сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотав слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, шляхом опублікування на офіційному вебсайті судової влади України тексту оголошення про виклик відповідача. Причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Відповідачці надано строк для подачі відзиву, однак остання своїм правом не скористалася, відзиву до суду не надіслала. Відповідно до ст. 280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 10 жовтня 2025 року згідно ст. 281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 22.11.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у кредит №6107731124, який підписано останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 10 000 грн. (п.2.3), строком на\~360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів (п.2.5), стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. договору та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п.2.6.1). Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за договором кредиту у день надання кредиту (п. 2.7) (а.с. 21-31). ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» виконало своє зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20049-1354-164867176: дата операції 22.11.2024; сума переказу 10\~000 грн.; Платник ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»; ЄДРПОУ 44127243; Отримувач Сенс Банк, АТ (поповнення карт) ЄДРПОУ 23494714; Призначення платежу кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» Поповнення картки Visa/MasterCard/НПС Простір [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 16). Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (https://finsfera.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Згідно ч.1\~ст. 205 Цивільного кодексу України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані відповідачу на його електронну адресу. На підтвердження\~ укладення\~ спірного\~договору \~позивач надав\~ Договір\~надання грошових\~коштів у\~кредит №\~6107731124\~від 22.11.2024\~року,\~Паспорт споживчого кредиту. При\~цьому,\~вказаний договір\~підписаний \~відповідачем електронним\~підписом, використання якого\~є неможливим\~без проходження\~попередньої реєстрації\~та отримання одноразового ідентифікатора,\~та без\~здійснення входу\~на веб-сайт\~за допомогою\~логіна особистого\~кабінету і\~пароля особистого\~кабінету. Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року, по справі 127/33824/19. З врахуванням викладеного, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Так, згідно матеріалів справи встановлено, що договір надання грошових коштів у кредит № 6107731124 від 22.11.2024 підписано відповідачкою [PERSON] електронним підписом, шляхом введення одноразового ідентифікатора «3280», тобто з дотриманням вимог ч. 6,8 ст.\~11, ст.\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації, витребуваної ухвалою суду від 28.07.2025 та наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN: [NUMBER] . Крім того, надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період 22.11.2024 по 30.11.2024, яка містить інформацію про зарахування на суму 10\~000 грн. (а.с. 70). Саме такою випискою по особовому рахунку [PERSON] підтверджено зарахування на її особовий рахунок коштів в розмірі 10 000 грн., тобто реальне виконання вищевказаного договору. Всі умови користування кредитними коштами викладені безпосередньо в тексті Договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивач зазначає, що через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за вищевказаним договором виникла заборгованість у розмірі 24\~958,00 гривень, яка складається з 10 000,00 гривень\~ - заборгованість за тілом кредиту та 14\~958 гривень\~- заборгованість за процентами. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів у розмірі та строки встановлені договором, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved