Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

29.08.2025 року ТОВ "ВІН ФІНАНС" в особі представника Романенка М.Е. звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: поновити строк позовної давності для подання позову; стягнути кредитну заборгованість в сумі 19 775 грн. 16 к. Позовна заява\~мотивована тим, що 23.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 376208 у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до зазначеного договору, відповідачці на умовах строковості, платності та зворотності було надано кредит в сумі 3 500 грн. строком на 20 днів. Зазначений кредитний договір підписаний відповідачкою цифровим електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 376208 виконало повністю, перерахувало на рахунок відповідачки кошти в сумі 3 500 грн, однак [PERSON] зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка склала 15 110 грн, в т.ч. сума боргу за тілом кредиту 3 500 грн, сума боргу за процентами 1 260 грн, сума боргу за пенею і штрафами 10 350 грн. Відповідно до договору факторингу № 1 від 12.04.2018, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а також відповідно до реєстру прав вимог № 13 від 18.02.2019 до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 376208 від 23.10.2018 щодо стягнення кредитної заборгованості. В подальшому, 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення Договору факторингу №1 від 12.04.2018, сума кредитної заборгованості відповідача перед новим кредитором склала 15 110 грн. Крім того, відповідачу за прострочення виконання зобов`язань, відповідно до умов договору, нараховано 3% річних\~в сумі 1 361 грн. 14 к. та інфляційні в сумі 3 304 грн. 02 к. Тобто, загальна сума заборгованості склала 19 775 грн. 16 к. Оскільки відповідачка добровільно не погашає загальну суму заборгованості, позивач просить стягнути її з відповідачки на свою користь. Також позивач просить поновити строк позовної давності, мотивуючи тим, що строк звернення до суду з наданим позовом пропустив через діючі в той період карантинні обмеження та дію воєнного стану в Україні. Однак, враховуючи те, що відповідачем не подано до суду клопотання про застосування наслідків строку позовної давності у наданій справі, суд не може вирішити надане клопотання. Ухвалою суду від 29.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу\~копію позовної заяви з додатками. Відповідачці було направлено копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачці надсилалася за адресою її зареєстрованого місця проживання. Відповідачка повідомлена про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Крім того,\~відповідачка повідомлена\~шляхом направлення\~судової повістки\~на її\~електронну пошту,\~зазначену у\~позові,\~що підтверджується\~довідкою про\~доставку електронного\~листа .Відзиву на позов не подала. Ухвалою суду від 13.10.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 376208. Зазначений договір був підписаний сторонами у електронній формі відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом 23.10.2018, 13:12:51. З графіку платежів по договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №№ 376208 від 23.10.2018 вбачається, що з відповідакою погоджено, що датою повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків є 12.11.2018, сума кредиту складає 3 500 грн, сума нарахованих відсотків 1 197 грн, разом до сплати 4 697 грн. Зазначений графік підписано електронним підписом 23.10.2018, 13:12:51. З копії довідки ТОВ «АВЕНТУС Україна» вбачається, що договір зі сторони відповідачки було підписано електронним підписом, що створений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на стороні Товариства та направлено позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству (далі\~одноразовий ідентифікатор) відповідно до вимог\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VІІІ. В зазначеній довідці відображено персональні данні відповідачки, а також зазначено, що сума кредиту становить 3 500 грн, стандартна процентна ставка 1,8% в день, одноразовий ідентифікатор А162241, фінансовий номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор, дата переказу кредитних коштів 23.10.2018. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 376208 виконало повністю, перерахувало на рахунок відповідачки кошти в сумі 3 500 грн, однак відповідачка зобов`язання за договором не виконала. 12.04.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржників за грошовими зобов`язаннями. З реєстру прав вимог № 13 від 18.02.2019 до зазначеного Договору факторингу вбачається, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором про надання фінансового кредиту № 376208 від 23.10.2018 щодо стягнення кредитної заборгованості. В подальшому, 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. Відповідачка порушила умови договору та своєчасно не вносила кошти для погашення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 15 110 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 376208 від 23.10.2018 зазначена сума заборгованості складається з тіла кредиту - 3 500 грн, суми боргу за процентами - 1 260 грн, сума боргу за пенею і штрафами 10 350 грн. Крім того, за прострочення виконання зобов`язань відповідачці нараховано 3% річних в сумі 1 361 грн. 14 к. та інфляційні в сумі 3 304 грн. 02 к. Тобто, судом встановлено, що загальна сума заборгованості складає 19 775 грн. 16 к. Відповідачка добровільно заборгованість не погашає. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин прострочення зобов`язання не пояснювала. Відповідно до ч.1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно до ч.12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Приписами статті526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог\~ст.\~1055\~ЦК\~України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634\~ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, відповідно до ст.ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Підписавши кредитний договір, відповідачка відповідно до статей\~3,\~627 ЦК України\~добровільно погодилася на умови кредитного договору від 23.10.2018 та взяла на себе відповідні зобов`язання. Однак, відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушила умови договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 19 775 грн. 16 к., в т.ч.: тіло кредиту - 3 500 грн, сума боргу за процентами - 1 260 грн. ,сума боргу за пенею і штрафами 10 350 грн., 3% річних\~- 1 361 грн. 14 к. та інфляційні - 3 304 грн. 02 к. Зазначену суму заборгованості відповідачка в добровільному порядку позивачу не повернула. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.\~1080,\~1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст.\~514, ч.1 ст.\~516\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача. За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 к. Крім того, за змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Так, суду надано копію договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024, з якого вбачається, що Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало юридичну допомогу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». З копії детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», а також копії Акту про підтвердження факту надання правничої правової) допомоги адвокатом від 27.08.2025 вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року та додаткової угоди до нього А.Міньковською було підготовлено позовну заяву з додатками про стягнення кредитної заборгованості та вартість її послуг становить 5 000 грн. Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 5 000 грн. слід зменшити до 1 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved