Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Представник позивача адвокат Ленчук Роман Ігорович, який діє в інтересах [PERSON] (надалі Позивач) звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач), в якому просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі по 10 000 грн. на кожного до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем не надається в належному розмірі в добровільному порядку матеріальна допомога на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Оскільки утримання дітей такого віку потребує значних коштів, а Позивач не здатна в повній мірі цього забезпечити, враховуючи те, що Відповідач в належному порядку відмовляється надавати кошти на утримання дітей, однак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, [PERSON] звернулася до суду з даним цивільним позовом. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов задоволити в повному обсязі. Представником відповідача адвокатом Саюк Назаром Володимировичем, який діє в інтересах [PERSON] подано Відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що Відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме просить стягувати із [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей суму у розмірі 5 000 грн. на кожну дитини щомісяця, розгляд справи просив проводити без участі Відповідача та його представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, Відзив на позов Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року у справі №344/11601/25 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, чергове судове засідання призначене на 15.10.2025 року. В позові зазначено, що Позивач з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, турбуючись про безпеку та благополуччя дітей, була змушена виїхати за межі території України. Станом на момент звернення до Суду вони проживають разом у Нью-Йорку, Сполучені Штати Америки. Наведене підтверджується договором оренди житла, листами про погодження візи, посвідченнями особи. Згідно копії договору оренди житла який перекладено на українську мову вартість оренди житла складає 1600 доларів США. З позовної заяви вбачається, що неповнолітні діти проживають із матір`ю. Представником відповідача подано Відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що Відповідач тривалий час проживає у Республіці Польща і частково визнає позовні вимоги, а саме просить стягувати із [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей суму у розмірі 5 000 грн. на кожну дитини щомісяця, сплачувати аліменти в більшому розмірі Відповідач не має об`єктивної можливості, оскільки крім аліментів на утримання дітей, йому необхідно сплачувати оренду житла, витрачати кошти на продукти харчування, одяг та інші речі першої необхідності. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітні діти перебувають на її утриманні, в той же час Відповідач, як батько дитини, належної, на її думку, участі у їх утриманні та вихованні не приймає. Враховуючи вищевикладене, та те, що Відповідач є працездатним чоловіком, має дохід, інших утриманців не має, Позивач просила стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі по 10 000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Порядок визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі визначено статтею 184 СК України. Так, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина 1 статті 184 СК України). Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітніх дитини, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі по 7 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дітьми повноліття, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам дітей, а також відповідає обов`язку батька на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зокрема те, що діти проживають разом з Позивачем. Також Судом враховано, що Відповідач є працездатною особою, працює за кордоном, інших осіб на своєму утриманні не має, і спроможний платити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у відповідному розмірі. Визначений Судом розмір аліментів у розмірі 7 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, за висновком Суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дітей, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин Відповідача. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 грн, гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2563 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 3196 грн. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 7 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, з моменту звернення до суду з цим позовом 01 вересня 2025 року до досягнення дітьми повноліття. Щодо витрат на переклад документів. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так стороною позивача надано докази на понесення витрат за переклад документів (доказів), які долучені до позовної заяви, у розмірі 2 550 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача половини витрат, пов`язаних із залученням перекладача, а саме в сумі 1 275 грн. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з Відповідача слід стягнути 1 000 грн. судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial