Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду позовом та свої вимоги мотивує тим, що 22.10.1995 року за рішенням ДП «Сумбуд» (перейменовано на ВАТ «Сумбуд», ПрАТ «Сумбуд») [PERSON] було надано в користування кімнату в гуртожитку [ADDRESS] , в якій вона постійно мешкала та оплачувала комунальні послуги до 11.03.2022 року. Після повномасштабного вторгнення російських військ 11.03.2025 року відповідач виїхала за межі України і перебуває з даного часу за кордоном. 20.02.2025 року мати відповідача подала заяву з проханням прийняти від неї кімнату в гуртожитку та зобов`язувалася протягом даного місця знятися з реєстрації, але не зробила цього. Посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України, просить визнати відповідачку такою, що втратила прав користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] . Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала, зазначила, що у 2011 році придбала у власність квартиру, а тому з того часу у гуртожитку не проживає. На початку березня 2022 року евакуювалася з міста Суми, але по причині власної недбалості не знялася з реєстрації. Ухвалою суду від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Відповідач в поданій до суду заяві позовні вимоги визнала, просить задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно акту приймання-передачі кімнати в гуртожитку від 23.05.2025 року [PERSON] , яка діє від імені дочки [PERSON] , зареєстрованої в [ADDRESS] , передала, а Приватне акціонерне товариство «Сумбуд» в особі директора Сумбатова Сергія Рубеновича, прийняло кімнату № [NUMBER] у будівлі гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.77). Згідно заяви [PERSON] від 20.02.2025 року, вона повідомляє, що у найближчі роки не планує повертатися в Україну, просить прийняти від її матері [PERSON] кімнату в гуртожитку № [NUMBER] [ADDRESS] , зобов`язується протягом одного місяця змінити реєстрацію свого місця проживання (а.с.10). Згідно копії закордонного паспорту [PERSON] 11.03.2022 року виїхала за межі України, має дозвіл на тимчасове перебування у Німеччині до 2026 року (а.с.8-9,35-36). Відповідно до інформації на запит Управління «ЦНАП в м.Суми» СМР від 08.07.2025 відповідач [PERSON] з 01.03.2009 року зареєстрована за адресою : [ADDRESS] (а.с.18). Згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2011 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.37-39). Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до положень яких, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідженими доказами підтверджується, що відповідач фактично не проживає у кімнаті в гуртожитку, оскільки з березня 2022 року виїхала за кордон, позов визнала. Судом не встановлено поважних причин, які перешкоджають відповідачу користуватися спірним житлом та проживати у ньому. За комунальні послуги відповідач не сплачує, участі в утриманні кімнати не приймає. З матеріалів справи не вбачається, що з боку позивача не чиняться відповідачу перешкоди у користуванні спірною кімнатою. Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаній кімнаті більше року, матеріали справи не містять доказів, що відповідач не проживає у спірному приміщенні з поважних причин. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті поданні позову.

Outcome: approved