Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

22 серпня 2025 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Заводського районного суду м. Миколаєва, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява АТ "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В позові зазначено, що 04 березня 2025 року відповідачка уклала з позивачем кредитний договір № АВН0СТ155101372452 та отримала кредит, в розмірі 50000,00 грн. строком на 60 місяців, тобто до 03 березня 2030 року, зі сплатою процентів, у розмірі 75 % щорічно. Зобов`язання по сплаті кредиту відповідачка належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 11 липня 2025 року виникла заборгованість, в сумі 63878,42 грн, яка складається з: 50000,00 грн. загальний залишок заборгованості за кредитом, 13408,74 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками та 469,68 пеня. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 04 березня 2025 року, в розмірі 63878,42 грн. та витрати на оплату судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є відповідні докази, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник\~позивача надав\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~а відповідачка\~не з`явилася\~в судове\~засідання,\~відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12 вересня 2023 року та заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 04 березня 2025 року, між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №АВН0СТ155101372452 про отримання кредиту на картковий рахунок. Договір складається із заяв відповідачки, умов та правил надання банківських послуг і паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», де своїм підписом відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування (а.с.10-14,17-22). У відповідності до підписаного відповідачкою паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», сума кредиту складає 50000,00 грн., строк кредитування 60 місяців, фіксована процентна ставка 75% річних, реальна річна процентна ставка 109,01% річних та пеня за порушення зобов`язань із погашення заборгованості, в розмірі 0,07% (але не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки (а.с.15-16). Зазначені вище документи підписано відповідачкою простим електронним підписом. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк перерахував відповідачці вказані грошові кошти на її рахунок, про що свідчить копія меморіального ордеру від 04 березня 2025 року, однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом, а тому станом на 11 липня 2025 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, в розмірі 63878,42 грн., з яких: 50000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13408,74 грн. заборгованість за відсотками та 469,68 грн. заборгованість за пенею (а.с.23). Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено також випискою по кредиту (а.с.25). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 зазначеної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст.1046 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 50000,00 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками, в розмірі 13408,74 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача пені, в розмірі 469,68 грн., то за вимогами ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, в Україні в зв`язку з російською агресією введено воєнний стан, який продовжено дотепер. За такого, враховуючи, що відповідачці за даними розрахунку заборгованості нараховано заборгованість за пенею в період з 05 квітня до 11 липня 2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку про відмову позивачу в стягненні з відповідачки заборгованості за пенею, в розмірі 469,68 грн. Посилання позивача в позовній заяві на ЗУ «Про споживче кредитування», як на підставу для стягнення неустойки, в якому будь-якої заборони на її нарахування не передбачено, судом до уваги не приймаються, оскільки вони вказаних висновків суду не спростовують та не спростовують вимог ЦК України про звільнення позичальника від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання в період дії воєнного стану. Загальний розмірі заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за укладеним 04 березня 2025 року кредитним договором, складає 63408,74 грн., з яких 50000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 13408,74 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2404,59 грн.

Outcome: partial