Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~04 квітня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Салтисюк Ю.В., звернувся в суд з позовом до Магдалинівської селищної ради, [INFO] , в якому, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, просить стягнути з Державного бюджету України на його користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 36253 грн, із розрахунку: 34000 грн. безпідставно набуті грошові кошти; 1837,04 грн. інфляційні витрати; 415,96 грн. 3% річних. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 жовтня 2024 року [INFO] відносно [PERSON] винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №856, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. У постанові зазначено, що штраф повинен бути внесений на користь Магдалинівської селищної територіальної громади: р/р UA8489999803130300106000004607, отримувач ГУК у Дніпропетровській області/смт.Магдалинівка, код ЄДРПОУ 37988155, код бюджетної класифікації 21081100, за класифікацією доходу бюджету адмін.штрафи та інші санкції; відомча ознака «00» без деталізації, в 15-ти денний термін з дня вручення даної постанови. \~ \~ \~ \~28 жовтня 2024 року вказана постанова за справою про адміністративне правопорушення [INFO] направлена на примусове виконання до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з вимогою стягнути з [PERSON] подвійний розмір штрафу, а саме - 34000 грн. на підставі ст.308 КУпАП. \~ \~ \~ \~05.11.2024 старшим державним виконавцем Новомосковського ВДВС Михайлінчиком В.М. з метою примусового виконання постанови за справою про адміністративне правопорушення №856 від 04.10.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76464231. В ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №76464231 з банківського рахунку [PERSON] державним виконавцем 07 листопада 2024 року було стягнуто кошти в загальному розмірі 37767 грн. 81 коп., які мали наступну складову: стягнення штрафу в розмірі 34\~000 грн., стягнення виконавчого збору в розмірі 3400 грн., стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 298,8 грн., стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 69 грн. Грошові кошти в розмірі 34000 грн., які становили суму штрафу, Новомосковським ВДВС 12 листопада 2024 року перераховано на користь Головного управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 37988155, розрахунковий рахунок № UA 848999980313030106000004607. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2025 постанова №856 від 04.10.2024 начальника [INFO] у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 17000 грн. скасована, а провадження по справі закрито за відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, а тому грошові кошти у розмірі 34\~000 грн., які були в примусовому порядку стягнуті з [PERSON] , є такими, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави та підлягають поверненню. Крім того, наявні підстави для додаткового стягнення з відповідача на користь позивача згідно з ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст.1212 ЦК України. Грошові кошти, які в подальшому набули статусу безпідставно набутих, фактично були стягнуті з рахунку позивача 07 листопада 2024 року шляхом їх примусового списання при здійсненні виконавчих дій в межах виконавчого провадження №76464231, а тому позивач вважає, що інфляційні витрати та 3% річних підлягають нарахуванню саме з 07.11.2024 і до моменту подання даної позовної заяви, тобто по 04.04.2025. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 14.04.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~24.04.2025 представником третьої особи Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подані письмові пояснення, в яких представник зазначає, що штрафи за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, зараховуються до доходів загального фонду державного бюджету. Відповідно до положень статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову. Механізм повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, передбачений Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, відповідно до якого повернення (перерахування помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, обов`язкових платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. З метою повернення помилково або надміру сплачених до бюджету коштів, платнику необхідно звернутись із заявою до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню. Втім позивач у встановлений законодавством спосіб не звернувся із відповідною заявою до органу, що контролює справляння надходжень бюджету за визначеним кодом бюджетної класифікації про формування означеного подання з метою повернення сплаченої ним суми адміністративного штрафу. З огляду на зазначене, та за наявності відповідного механізму щодо повернення грошових сум у спірних правовідносинах, Головне управління вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~08.05.2025 представником позивача подана заява про зміну предмету позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 13.05.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 13.05.2025 за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою від 07.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - Магдалинівської селищної ради про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Салтисюк Ю.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що грошові кошти позивача мають бути повернені в порядку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, а не в судовому порядку, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідачі Магдалинівська селищна рада та [INFO] представників у судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток в електронний кабінет, зареєстрований в системі «Електронний суд», про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного документу. Вислухав пояснення представників позивача та третьої особи, сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. За правилами\~статей\~12,81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що постановою №856 від 04.10.2024 за справою про адміністративне правопорушення, винесеною начальником [INFO] Калініченком А.А., на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у розмірі 17\~000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. \~ \~ \~ \~28 жовтня 2024 року вказана постанова за справою про адміністративне правопорушення [INFO] направлена на примусове виконання до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з вимогою стягнути з [PERSON] подвійний розмір штрафу, а саме - 34000 грн. на підставі ст.308 КУпАП. 05.11.2024 старшим державним виконавцем Новомосковського ВДВС Михайлінчиком В.М. з метою примусового виконання постанови за справою про адміністративне правопорушення №856 від 04.10.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76464231, та постановою від 06.11.2024 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника [PERSON] . В ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №76464231 з банківського рахунку [PERSON] державним виконавцем 07 листопада 2024 року було стягнуто кошти в загальному розмірі 37767 грн. 81 коп. (платіжна інструкція №25050 від 07.11.2024), які були розподілені наступним чином: стягнення штрафу в розмірі 34\~000 грн., стягнення виконавчого збору в розмірі 3400 грн., стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 298,8 грн., стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 69 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій: №14914 від 12.11.2024 на суму 34\~000 грн., №14912 від 12.11.2024 на суму 298,81 грн., 14911 від 12.11.2024 на суму 69 грн. Як вбачається з листа начальника Самарівського ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного МУЮ (м.Одеса) від 10.03.2025, у рамках виконавчого провадження №76464231, сума в розмірі 34\~000 грн. була перерахована на рахунок, вказаний у постанові [INFO] , а саме: р/р UA 848999980313030106000004607, отримувач ГУК у Дніпропетровській області/смтМагдалинівка, код ЄДРПОУ 37988155, код бюджетної класифікації 21081100. Сума 367,81 грн. була перерахована в якості витрат на проведення виконавчих дій. \~ \~ \~ \~Постановою старшого державного виконавця від 13.11.2024 у ВП №76464231 знято арешт з рахунків боржника [PERSON] та постановою від 22.11.2024 виконавче провадження закінчено. \~ \~ \~ \~Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2025 у справі №179/2153/24 позов [PERSON] задоволено, скасовано постанову №856 від 04.10.2024 начальника [INFO] полковника [PERSON] у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч.3 ст.210 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звертався до\~Магдалинівської селищної ради із вимогою повернути йому безпідставно стягнені грошові кошти в межах виконавчого провадження №76464231 та на підставі платіжної інструкції №14914 від 12 листопада 2024 року. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Магдалинівської селищної ради за вих.№05-20-1681/0/2-25 від 06.05.2025, грошові кошти в сумі 34000 грн., які були стягнуті з [PERSON] , не надходили до місцевого бюджету Магдалинівської селищної ради, а були зараховані до загального фонду державного бюджету. Магдалинівська селищна рада не має повноважень внести подання щодо повернення надмірно зарахованих коштів до державного бюджету. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст.167 ЦК України). Відповідно до ч. ст.170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст.174 ЦК України). З огляду на те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративного штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення). Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок № 845). Відповідно до п.3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Згідно з п.п.2 п.35 Порядку № 845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів коштів регулює Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787). Відповідно до абз.1 п.5 розділу І Порядку № 787, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Згідно з п.1 розділу І Порядку № 787, надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання; помилково зараховані кошти - кошти, що сплачені платником за видом доходів, який не відповідає суті платежу (збору), визначеного в абзаці третьому цього пункту, та/або до невідповідного бюджету. Згідно з п.23 ч.2 ст.29 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду державного бюджету належать кошти від санкцій (штрафи, пені тощо), що застосовуються відповідно до закону (крім штрафів, визначених п.63, 64 і 13-5 ч.3 ст.29, п.37-39 ч.1 ст.64, п.13 ч.1 ст.64-1 та п.26 і 27 ч.1 ст.66 БКУ). Відповідно до Класифікації доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11, кошти від адміністративних штрафів та інших санкцій обліковуються за кодом класифікації доходів бюджету 21081100. Тобто Наказом №11 не визначено окремого коду класифікації доходів бюджету для обліку штрафів за адміністративні правопорушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачених статтям 210, 210-1 КУпАП. Таким чином, грошові кошти у розмірі 34\~000 грн., стягнуті з позивача [PERSON] у рамках виконавчого провадження №76464231 на виконання постанови №856 від 04.10.2024, не входять до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, а зараховані до загального фонду державного бюджету. Постанова № 856 від 04 жовтня 2024 року, на виконання якої з позивача було стягнуто адміністративний штраф у розмірі 34\~000 грн. та яка надалі була скасована судом, винесена [INFO] , а тому саме цей відповідач є органом, через який держава бере участь у спірних правовідносинах. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що Магдалинівська селищна рада не є належним відповідачем у даній справі. На момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала, оскільки була чинною постанова № 856 від 04 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Отже, не можна вважати, що подвійна сума штрафу у розмірі 34\~000 грн., яка була стягнута з позивача на підставі ст.308 КУпАП, сплачена позивачем помилково чи надміру. Після набрання законної сили рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року про скасування постанови № 856 від 04 жовтня 2024 року юридична підстава для сплати позивачем до бюджету коштів в сумі 34000 грн відпала. Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно штрафу, яка була стягнута з позивача до державного бюджету, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. Подібний висновок щодо застосування норми права у спірних правовідносинах. викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21, зазначивши, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Доказів неотримання (незарахування) коштів у розмірі 34 000 грн., стягнутих державним виконавцем з рахунку позивача, чи повернення їх позивачу, на час розгляду справи суду не надано. Враховуючи, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року, яке набрало законної сили, скасовано постанову №856 від 04 жовтня 2025 року про накладення на [PERSON] штрафу у сумі 17 000 грн, отримані Державою на підставі вказаної постанови кошти сумі 34000 грн. (подвійний розмір штрафу на підставі ст.308 КУпАП) підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, адже підстава, за якою вони були отримані, відпала. З огляду на встановлені у справі обставини позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 07.11.2024 по 04.04.2025, суд дійшов до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо\~інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)). Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 (справа № 910/10156/17), від 16.05.2018 (справа № 686/21962/15-ц) суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 (справа № 910/1238/17) роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20). Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних\~від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано розрахунок 3% річних у розмірі 415,96 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1837,04 грн. за період з 07.11.2024 по 04.04.2025. Судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 34\~000 грн. були стягнути з відповідача 07 листопада 2024 року шляхом їх примусового списання з банківського рахунку в межах виконавчого провадження №76464231 з примусового виконання постанови №856 від 04.10.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією №25050 від 07.11.2024. Між тим, рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/2153/24, яким скасована постанова №856 від 04 жовтня 2024 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП винесено 20 січня 2025 року та набрало законної сили 31.01.2025. \~ \~ \~ \~Таким чином, грошові кошти в сумі 34000 грн. були стягнуті за постановою №856 від 04.10.2024 у межах виконавчого провадження №76464231 до набрання законної сили рішенням суду (31.01.2025), яким вказана постанова була скасована. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про звернення позивача до [INFO] з будь-якими заявами, листами або претензіями щодо повернення безпідставно зарахованих до державного бюджету коштів у розмірі 34000 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд погоджується з позивачем щодо виникнення між сторонами у даній справі грошового зобов`язання, проте наголошує на відсутності доказів прострочки виконання грошового зобов`язання відповідачем, оскільки позивач реалізував своє право на захист порушених майнових інтересів виключно шляхом безпосереднього звернення з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Відтак, застосування положень ст. 625 ЦК України є передчасним і відповідно позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 415, 96 грн та інфляційних втрат в сумі 1837,04 грн. задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною квитанцією від 04.04.2025. Позовні вимоги задоволені частково, а тому розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (93,78%) складає 1135,86 грн. Оскільки Магдалинівська селищна рада є неналежним відповідачем у цій справи, судовий збір у розмірі 1135,86 грн. підлягає стягненню з [INFO] .

Outcome: partial