Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у серпні 2025 року в особі представника Богданчук Олександри Володимирівни звернулися [PERSON] , [PERSON] до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог, зазначили, що 27 серпня 2013 року на підставі рішення виконкому Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] у складі сім`ї [PERSON] виданий Ордер № 18 на право зайняття житлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Представник позивачів, адвокат Богданчук О.В. звернулася до Бишівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою щодо приватизації квартири [ADDRESS] . Однак, у зв`язку із відсутністю у Бишівській сільській раді органу приватизації, прийняти рішення щодо надання дозволу на приватизацію квартири є неможливим, а тому позивач вимушена звернутися до суду. Суд ухвалою від 12 серпня 2025 року позов [PERSON] , [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 11 вересня 2025 року, встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд ухвалою від 11 вересня 2025 року за клопотанням представника позивачів адвоката Богданчук О.В. закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14 жовтня 2025 року. Від представника позивачів, адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач подавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] у складі сім`ї: сина [PERSON] , [INFO] отримала право на зайняття житлового приміщення житловою площею 37,2 м2, яке складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Ордером на жиле приміщення № 18, видане 02 вересня 2013 року виконавчим комітетом Бишівської сільської ради. Між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 09 травня 2014 року зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 7 (копія повторного свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Як вбачається з копії технічного паспорта на квартиру від 15 липня 2025 року, квартира у багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] загальна площа 50,6 м2, житлова площа 37,2 м2, складається з: однієї кімнати, житловою площею 37,2 м2 , не житлова площа 13,4 м2. 09 липня 2025 року представник позивачів [PERSON] звернулася до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області із заявою про оформлення передачі у приватну власність квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області відмовила позивачам у приватизації квартири, у зв`язку з тим, що орган приватизації в сільській раді відсутній, а тому прийняти рішення щодо надання дозволу на приватизацію квартири є неможливим (лист Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області від 09 липня 2025 року № 02-21/841). Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно із пунктом 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (частина перша статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно із змістом частин третьої, четвертої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Приписами частини 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачено такої підстави для відмови у приватизації, як відсутність органу приватизації. Разом з тим, частиною третьою статті 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 15 Житлового кодексу України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Згідно із статтею 58 Житлового кодексу України, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Отже, суд встановив, що позивач має ордер на житлове приміщення, але відповідно до відповіді Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області щодо неможливості приватизувати квартиру, у зв`язку з відсутністю органу приватизації позбавляє позивачів можливості реалізувати свої права на приватизацію квартири. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, та те, що позивачі у встановленому законом порядку, позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності на квартиру, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотання позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved