Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

19 вересня 2025 року [PERSON] звернувся в Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , третьої особи: Сколівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на його, [PERSON] , користь, в розмірі відсотків від її заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 23.09.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Розгляд справи відбувся 16.10.2025 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що являється непрацездатним у зв`язку з віком, хворобою (ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІА. Гіпетронічна хвороба ІІ ст. 2 ст. Ризик 4. Двобічний коксартроз) та наявною групою інвалідності І-ої групи підгрупи «Б», інвалідність з дитинства. Отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю у розмірі 5\~666 грн. 40 коп. Інших джерел доходу не має. Позивач зазначає, що у 1970 році він одружився з [PERSON] , а у 1981 році спільно з дружиною вони усиновили дівчинку - [PERSON] . У 2019 році дружина позивача [PERSON] померла. Позивач зазначає, що його становище є вкрай нужденним. Він пересувається за допомогою милиць, деякі побутові справи сам не може зробити, а донька відмовляє йому в допомозі. Оскільки дружина позивача померла, здійснювати догляд за позивачем немає кому, а зі сторони доньки він не отримує ані допомоги, ані підтримки. По відношенню до своє доньки він не позбавлений батьківських прав. Позивач зазначає, що відповідачка працює в КНП «Сколівська центральна лікарня», відповідно має заробітну плату, що свідчить про можливість надати допомогу непрацездатному батьку. З огляду на наведене позивач зазначає, що вимушений звернутися в суд із вказаною позовною заявою. 13.10.2025 відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначає, що доводи позивача в частині обгрунтованості позовних вимог грунтуються на припущенні в порушення вимог частини 6 статті 81 ЦПК України. Вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання батька не доведена жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного матеріального його утримання. Вказує, що регулярно допомагає батькові, а саме сплачує за комунальні послуги, купляє йому продукти, побутові речі та ліки, утримує житло. Сума аліментів, зазначена у прохальній частину позовної заяви перевищує її можливості через низький заробіток. На її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, сама постійно спостерігається та лікується в ендокринолога, судинного хірурга та сімейного лікаря, оскільки має ряд захворювань. Третя особа - Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Пояснень на позовну заяву не подала. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України\~зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до\~ст. 202 СК України,\~повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У п.17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного Кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15\~травня 2006\~року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно ч.ч.1,2 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він є непрацездатним у зв`язку з віком, хворобою та наявною групою інвалідності І-ої групи підгрупи «Б» (інвалідність з дитинства). Отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю у розмірі 5\~666 грн. 40 коп. Інших джерел доходу не має. У 1970 році позивач [PERSON] одружився з [PERSON] , а у 1981 році вони спільно з дружиною усиновили дівчинку відповідачку у справі [PERSON] . У 2019 році [PERSON] померла. Позивач вказує на те, що на даний час його становище є вкрай нужденним, він пересувається за допомогою милиць, деякі побутові справи сам не може зробити, а дочка відмовляє йому в допомозі. В підтвердження вказаних вище фактів позивач надав суду пенсійне посвідчення № [NUMBER] , довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №850793, довідку заступника начальника відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Л. Іванюк №300-5207-8/016154 від 08.09.2025, копію свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , копію довідки лікаря Славської міської лікарні Щур Х.С. від 01.07.2025 року та консультативний висновок ортопеда-травматолога. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно норм частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З диспозиції статті 202 СК України вбачається, що саме дочка,\~син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відтак, першочерговим фактом, який підлягає встановленню у даній категорії справ, на переконання суду, є факт родинних відносин між сторонами. Однак, як вбачається з матеріалів справи, в таких відсутні належні докази в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, які б підтверджували факт родинних відносин між [PERSON] та відповідачкою у справі [PERSON] , а саме те, що позивач є батьком [PERSON] . Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладені обставини, надані позивачем до суду докази з позиції їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed