Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Вуїв О.В., звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.08.2012 позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 03.02.2023 розірвано. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який, після розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин між сторонами, залишився мешкати зі своєю матір`ю - позивачкою по справі. Не дивлячись на відсутність перешкод для виховання сина у відповідача, останній, з часу проживання дитини з матір`ю, віддалився від дитини, його життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Позивачка самостійно доглядає та виховує спільну з відповідачем дитину, а також виконує всі батьківські обов`язки. З наведених вище обставин та через те, що відповідач по справі взагалі не спілкується та не підтримує стосунки зі своєю дитиною, позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Раніше у судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач до суду не з`явився. Відзив на позов не подав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, раніше надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з наведеним та на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.02.2023 у справі № 473/1003/22, [PERSON] з 04.08.2012 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вказаним рішенням шлюб між сторонами розірвано. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 15.01.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 17 від 15.01.2013, [INFO] народився [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом роз`яснень, що містяться у абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до копії судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 у справі № 473/3192/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2021 та до повноліття дитини. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі № 473/3805/23 зменшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 у справі № 473/3192/21 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину у відсотках від заробітку боржника. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні позовних вимог про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів по судовому наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 у справі № 473/3192/21 в розмірі 66169,50 грн. - відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12.02.2024 у справі № 473/3805/23 рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2023 скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 у справі № 473/3192/21, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2024 року та до повноліття дитини. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Згідно з інформацією про виконавче провадження, 25.10.2021 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.09.2021 № 473/3192/21. Відповідно до копії постанови про накладення штрафу від 02.05.2024 у ВП № [NUMBER], з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, у [PERSON] станом на 30.04.2024 утворилась заборгованість зі сплати аліментів 105437,43 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки. У зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, на боржника - [PERSON] накладено штраф на користь стягувача - [PERSON] у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 31631,23 грн. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 12.06.2023, [PERSON] працював у [INFO] та у ВЧ [NUMBER] , отримуючи виплати військовослужбовцям. Крім того, від УСЗН Вознесенської міськради отримував соціальні виплати з відповідних бюджетів. Відповідно до копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 508756 від 11.10.2023, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 1 жовтня 2024. Згідно з копією довідки Державної служби зайнятості Вознесенської філії Миколаївської області від 03.01.2024, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 07.12.2023. Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за однією адресою з матір`ю - [PERSON] : [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27.09.2023. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 21.11.2024, за адресою: [ADDRESS] для виховання, розвитку та проживання дитини створено належні умови. Дитина забезпечена усіма необхідними речами побутового вжитку та обягом. Відповідно до копії довідки від 14.11.2024 № 178 та характеристики від 29.11.2024, [PERSON] навчається у Вознесенській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 Вознесенської міської ради Миколаївської області з 1-го класу. Вихованням хлопчика займається мама та бабуся з дідусем. Батько не приділяє уваги, не телефонує та не приймає участі у житті та розвитку дитини. У судовому засіданні 12.08.2025 вислухана думка дитини - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який пояснив суду, що позивачка [PERSON] є його матір`ю, з якою він і проживає. Батька він не пам`ятає та не пам`ятає, коли в останнє його бачив. Зі своїм батьком він не спілкується, оскільки батько не підтримує жодного зв`язку, не піклується про нього, не відвідує, його життям не цікавиться. Допитаний у судовому засіданні свідок - [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, у судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу між батьками, її неповнолітній онук [PERSON] мешкає разом зі своєю матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько дитини життям сина не цікавиться, при цьому періодично сплачує аліменти. Дитина не бачила свого батька з дитинства. Також зауважила, що у відповідача є нова жінка та він усиновив дітей нової дружини, у зв`язку з чим звертався до суду щодо зменшення суми аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] . Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.06.2024 № 42, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно з вказаним висновком, 10.06.2024 [PERSON] особисто звернувся до служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з заявою про те, що він надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . З таким висновком органу опіки та піклування погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд приходить до переконання, що змінити поведінку [PERSON] по відношенню до його дитини: [PERSON] , [INFO] , неможливо. Відповідач не відвідує дитину, не спілкується з нею. Відомостей про те, що позивачка чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною матеріали справи не містять. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] байдуже ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для його гармонічного розвитку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі у житті дитини. Ці обставини підтвердила й вислухана у судовому засіданні дитина. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачем його неповнолітньої дитини, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагався або намагається виконувати батьківські обов`язки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню. Враховуючи, що позивачка [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір`ю, що відповідає її інтересам. Питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд у вказаному провадженні не розглядає, оскільки вказане питання вже вирішено раніше шляхом винесення судового наказу. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заява, яка містить одну вимогу немайнового характеру, а саме: у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved