Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Короткий зміст заяви. Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту її проживання з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20 серпня 2013 року по [INFO] . В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] у неї з [PERSON] народилась спільна дитина [PERSON] . З батьками [PERSON] у неї склались теплі стосунки. [PERSON] фактично утримував її та дитину, переводив кошти, вони мали спільний бюджет. Вони зареєстровані за однією адресою та вона сплачує комунальні послуги з коштів, які їй переводив [PERSON] для ведення спільного господарства. Також батько [PERSON] [PERSON] переводив їй кошти як дружині сина. 11 травня 2024 року [PERSON] пропав безвісти та пошуками останнього займається саме вона. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування [PERSON] та хід проведення розшуку безвісти зниклого чоловіка, а також право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Процесуальні дії у справі. 01 липня 2025 року заява надійшла до суду. 04 липня 2025 року відкрито провадження у справі та залучено заінтересованих осіб. 04 вересня 2025 року залучено заінтересовану особу та визнано явку заявника обов`язковою. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заявник в судовому засіданні підтвердила всі обставини, які викладені в заяві, надала пояснення, відповідно до яких з [PERSON] з 2013 року проживали однією сім`єю. Десять років вони орендували квартиру та разом мешкали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . [PERSON] з 2015 по 2017 рік перебував на службі та в 2022 році був мобілізований. [PERSON] переказував їй грошові кошти на утримання сім`ї та ведення спільного господарства, вони мали спільний бюджет. Вона відправляла [PERSON] посилки, грошові кошти. Мати [PERSON] [PERSON] подарувала йому квартиру, де він її з дитиною зареєстрував. 15 травня 2024 року вони мали намір укласти шлюб, придбали обручки, однак 11 травня 2024 року [PERSON] зник безвісти. Також надала додаткові письмові пояснення, де вказує, що у 2023 році вона не працювала, її та дитину повністю забезпечував [PERSON] . Просить заяву задовольнити та встановити факт її проживання з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20 серпня 2013 року по 11 травня 2024 року. Представник заявника в судовому засіданні підтримала позицію заявника, зазначила, що [PERSON] разом із [PERSON] мають спільну дитину та планували вступити у шлюб. Їх сімейні відносини підтверджуються обопільними переказами коштів. Вони мали спільний бюджет та батько [PERSON] підтримує заяву [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, пояснень щодо заяви не надала. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримує заяву та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи [INFO] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог, значила, що пересилання коштів не підтверджує спільний побут заявниці та [PERSON] . Надала письмові пояснення, де вказує, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Зазначає, що спільна дитина, перерахування коштів та реєстрація в одному і тому ж самому помешканні не є належним і допустимим доказом того, що заявниця та [PERSON] пов`язані спільним побутом та мають взаємні права й обов`язки осіб, та не є доведенням факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки. Помешкання, яке безвісті зниклий [PERSON] отримав у подарунок від своєї матері та зареєстрував там заявницю і дочку, кошти які безвісті зниклий [PERSON] перераховував заявниці, носять односторонній характер та не доводять спільного ведення господарства, спільної участі на утримання житла чи його ремонт, надання взаємної допомоги, реальність сімейних відносин. Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явилась, надала заяву, де просить розглянути справу без її участі. Надала додаткові пояснення, де просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначає, що справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право. Також зазначає, що не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що заявниця з [PERSON] постійно спільно проживали саме з 2013 року, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з [PERSON] . Заявницею не надано до суду платіжних інструкцій чи виписок з банківських карток, які б могли свідчити, що [PERSON] та [PERSON] купували разом техніку, меблі, робили ремонт у спільному житлі, разом проводили час. Заявницею не надано до суду жодної спільної фотографії зі [PERSON] , скріншотів особистої переписки з месенджерів, щоб могло свідчити про стосунки як чоловіка та жінки. Вказує, що матеріали справи не можуть підтвердити наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, що у сукупності досліджених доказів свідчить про те, що між заявницею та зниклим безвісті не склалися та не мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Вказане лише свідчить про спілкування стосовно спільної дитини. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 1985 року по 15 жовтня 1992 року, що підтверджується Витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька вказані відповідно до ст.126 СК України, що підтверджується свідоцтвом про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Як видно із договору дарування, 20 лютого 2024 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 21 лютого 2024 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована з 09 вересня 2019 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані з 21 лютого 2024 року. Як видно із сповіщення [INFO] №6/4420 від 13 травня 2024 року, [PERSON] повідомлено про те, що його син - молодший сержант [PERSON] , ЗКБМ-НО 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну її свободу і незалежність під час стрілецького бою з противником північно - східніше н.п. Керамік Донецької області зник безвісти 11 травня 2024 року. 15 травня 2024 року на підставі заяви [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження №12024041740000199 за фактом зникнення безвісти [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно інформації про окремі операції по картці-рахунку заявниці у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2024 року остання в цей період щомісячно переказувала грошові кошти [PERSON] . Відповідно до інформації про рух коштів по картці-рахунку заявниці у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01 березня 2022 року по 27 березня 2025 року [PERSON] в цей період щомісячно отримувала грошові перекази від [PERSON] . Також [PERSON] \~отримувала грошові\~перекази від\~батька [PERSON] \~ [PERSON] \~07\~березня 2024\~року у\~розмірі 2\~000,00\~грн,\~24\~травня 2024\~року у\~розмірі 500,00\~грн,\~24\~серпня 2024\~року у\~розмірі 1\~000,00\~грн,\~06\~грудня 2024\~року у\~розмірі 5\~000,00\~грн,\~07\~січня 2024\~року у\~розмірі 5\~200,00\~грн, 14 січня 2025 року у розмірі 200,00 грн, 07 березня 2025 року у розмірі 1\~000,00 грн. Відповідно до відомостей про застраховану особу стосовно [PERSON] за 2023 рік відсутні відомості про страховий стаж. Як видно з експрес-накладних ТОВ «НОВА ПОШТА» заявницею на ім`я [PERSON] були відправлені посилки: 28 серпня 2023 року документи; 23 вересня 2023 року сувеніри; 24 грудня 2023 року особисті речі; 30 грудня 2023 року продукти харчування; 26 березня 2024 року продукти харчування. Протягом 2024-2025 років за адресою: [ADDRESS] , сплачувались комунальні платежі, де платником вказано [PERSON] . Як видно з експрес-накладних ТОВ «НОВА ПОШТА» заявницею 30 липня 2024 року надсилались листи до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Міністерства внутрішніх справ, Комітету Червоного хреста з приводу розшуку зниклої безвісті особи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 2 \~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами п. 5 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі\~статті 19 ЦПК України\~та пункту 5 частини першої\~статті 315 ЦПК України. Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження №11-150апп23). Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами\~ЦПК України. В силу ч. ч. 2, 4\~ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Головною ознакою проживання однією сім`єю є систематичне ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні. Згідно з вимогами ч. 4\~СК України сім`я\~створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Виходячи з аналізу вказаної норми\~СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Згідно із частинами 1, 2\~статті 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1\~статті 36 цього Кодексу\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом, законною підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц зробила висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3,74 СК України). Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у постанові 17 січня 2024 року у справі №759/14906/18 (провадження № 61-466св23). Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Висновок суду. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду\~на встановлені\~у судовому\~засіданні обставини,\~суд приходить\~до висновку,\~що факт\~проживання однією\~сім`єю\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~як чоловіка\~та жінки,\~без реєстрації\~шлюбу, в період\~з 20\~серпня 2013\~року по\~11\~травня 2024\~року,\~знайшов своє\~підтвердження у\~судовому засіданні,\~а тому\~вимоги підлягають\~задоволенню. Суд враховує, що наданими заявником доказами підтверджено, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту проживання однією сім`єю без шлюбу неможливо. Встановлення факту, що просить заявник має для неї юридичне значення. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до рішення «Проніна проти України» №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене та

Outcome: approved