Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини матері заявниці [PERSON] , яка померла [INFO] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, після смерті бабусі заявниці [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Єліне Корюківського району Чернігівської області. Заява мотивована тим, що заявник є онукою баби [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Єлінською сільською радою Щорського району Чернігівської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з довідкою №440 від 20.05.2025, виданою Тур`янським старостинським округом Сновської міської ради, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із донькою [PERSON] , 1937 р.н. (матір`ю заявника). Отже, на момент смерті [PERSON] проживала зі своєю донькою - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Сновським РВ ДРАЦС. 03.05.2018 приватним нотаріусом Гордійко О.П. була відкрита спадкова справа №62361556 (№12/2018). У травні 2025 року [PERSON] звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини на будинок [ADDRESS] , який належав бабусі [PERSON] , спадщину після смерті якої фактично прийняла, але не оформила [PERSON] . Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва через суперечності у довідках: №440 підтверджує спільне проживання [PERSON] з донькою, а №226 - що [PERSON] була прописана у будинку [ADDRESS] , з 12.10.1978 р. до дня смерті ( [INFO] ). У зв`язку з цим рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Заявник та представник заявника у судове засідання не з`явилися, у заяві просили розгляд справи провести без їх участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та визнав позовні вимоги Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно ст. ст. 1216-1222 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Баба заявника [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Єлінською сільською радою Щорського району Чернігівської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу з погосподарської книги, виданого Тур`янським старостинським округом Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області , а саме запису особового рахунку житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно довідки виданої Тур`янським старостинським округом Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області за № 440 від 20.05.2025 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] . З наведеного вбачається, що на день смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживала разом зі своєю донькою (матір`ю заявника) [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Сновським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Згідно довідки № 226, виданої виконавчим комітетом Сновської міської ради (с. Єліно) Сновського району Чернігівської області, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , в будинку [ADDRESS] прописана з 12.10.1978 року і виписана в зв`язку зі смертю [INFO] . На день смерті була зареєстрована та постійно проживала сама. Стосовно суперечності у довідках: №440. що підтверджує спільне проживання [PERSON] з донькою, а №226 - що [PERSON] була прописана у будинку [ADDRESS] , з 12.10.1978 р. до дня смерті ( [INFO] ), встановлено наступне. 18 березня 1994 року виконавчий комітет Єлінської сільської ради за результатом розгляду заяви [PERSON] прийняв рішення № 23 про те, щоб в господарство [PERSON] № 169 вписали її дочку [PERSON] . Копією з карти особового рахунку № [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] проживали в одному домогосподарстві і головою домогосподарства була [PERSON] , також мається відмітка, що [INFO] [PERSON] померла, тобто в господарстві № [NUMBER] залишилася проживати одна [PERSON] , яка і стала головою домогосподарства. Копією з карти особового рахунку № [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживали в одному домогосподарстві і головою домогосподарства був [PERSON] . Мається відмітка, що [PERSON] вибула в домогосподарство № 169 на підставі рішення виконкому № 23 від 18.03.1994 року. З аналізу рішення виконавчого комітету та карт з особового рахунку № [NUMBER] і особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 18.03.1994 року проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] в тому числі і на день її смерті [INFO] . Проаналізувавши викладене вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є доведеними, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявником юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви. Частиною 7 ст. 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved