Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позов обґрунтовує тим, що 12 серпня 2023 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час дитині виповнився 1 рік сім місяців. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із зникненням взаємного почуття поваги і любові, різних поглядів на питання сумісного проживання однією родиною. Фактичні шлюбні відносини між ними остаточно припинені з травня 2025 року, коли відповідач пішов з родини, спільне господарство з того часу між ними не ведеться. Малолітня донька залишилась проживати разом із матір`ю. 10.09.2025 нею подано до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву про розірвання шлюбу. Їй відомо, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює в AT «ПРИВАТБАНК» на посаді інкасатора і отримує регулярну зарплату не нижче 30\~000 гривень. Однак добровільна участь відповідача в утриманні своєї доньки є епізодичною і недостатньою. Інших стягнень по виконавчим документам у відповідача немає, отже він спроможний сплачувати аліменти, у визначеному чинним законодавством розмірі на утримання своєї єдиної доньки та її утримання до досягнення донькою трьох років. Вона на даний час не працює і самостійно утримує та виховує двох малолітніх дітей - сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , і спільну з відповідачем доньку [PERSON] , [INFO] , тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.09.2025 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана позивачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання та отримана нею 18.09.2025. Отже відповідно до пункту 3 частини шостої статті 272 ЦПК України позивачка є належним чином повідомленою про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками були надіслані відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання. Рекомендований лист повернутий суду з відміткою про відсутність відповідача за місцем проживання від 22.09.2025. Таким чином відповідно до пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.08.2023 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.2023. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.01.2024 та актовим записом про народження № 86 з державного мобільного застосунку Дія. [PERSON] має малолітнього сина від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 349 з державного мобільного застосунку Дія. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 10.09.2025 № 2025/013225540, 2025/013225849 та 2025/013237077 позивачка [PERSON] , малолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю № 1760920 від 11.09.2025, отриманою з Єдиного державного демографічного реєстру, та відповіддю № 1760924 від 11.09.2025, отриманою щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд встановив, що малолітня [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та свій обов`язок по її утриманню не виконує. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 10 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга та четверта статті 84 СК України). Приписами частини шостої статті 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (стаття 80 СК України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень статті 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з позивачкою, а також враховуючи, що остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позивачка має право на утримання від відповідача, як батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Таким чином суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі однієї шостої частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2025 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень.

Outcome: approved