Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач\~товариство із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 26 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 810644914, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого Товариство передало відповідачу грошові кошти в розмірі 7500 грн., які відповідач зобов`язалася повернути протягом 28 днів та сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Відповідач своєчасно не повернув кошти та не сплатив проценти за користування кредитом та має заборгованість в сумі 29844 грн. 20 коп., яка складається: 7487 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 22357 грн. 20 коп. - заборгованість по відсоткам. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКО ГРОШІ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, дія якого в подальшому була продовжена, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 810644914 від 26 березня 2021 р. 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія Оналйн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 810644914 від 26 березня 2021 р. 08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е від 29.05.2025 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 810644914 від 26 березня 2021 р. Таким чином, у [PERSON] станом на 28.08.2025 року виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором\~810644914 від 26 березня 2021 р. в розмірі 29844 грн. 20 коп., яка складається: 7487 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 22357 грн. 20 коп. - заборгованість по відсоткам., що підтверджується випискою з особового рахунку по кредиту. У зв`язку\~з наведеним\~ТОВ «ФК\~«ЕЙС» просить\~стягнути з\~відповідача 29844 грн. 20 коп.\~заборгованості за\~кредитом, судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7\~000 грн. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позивач не надав доказів укладення договору кредиту, доказів перерахування їй коштів, а також нарахував проценти, пеню та штраф у розмірі, що значно перевищує суму боргу за кредитом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11розділу ІІІ ЦПК України\~на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 26 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 810644914, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого Товариство передало відповідачу грошові кошти в розмірі 7500 грн., які відповідач зобов`язалася повернути протягом 28 днів та сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Відповідач своєчасно не повернув кошти та не сплатив проценти за користування кредитом та має заборгованість в сумі 29844 грн. 20 коп., яка складається: 7487 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 22357 грн. 20 коп. - заборгованість по відсоткам. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКО ГРОШІ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, дія якого в подальшому була продовжена, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 810644914 від 26 березня 2021 р. 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія Оналйн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 810644914 від 26 березня 2021 р. 08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е від 29.05.2025 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС», перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 810644914 від 26 березня 2021 року. Таким чином, у [PERSON] станом на 28.08.2025 року виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором\~810644914 від 26 березня 2021 р. в розмірі 29844 грн. 20 коп., яка складається: 7487 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 22357 грн. 20 коп. - заборгованість по відсоткам., що підтверджується випискою з особового рахунку по кредиту. У зв`язку\~з наведеним\~ТОВ «ФК\~«ЕЙС» просить\~стягнути з\~відповідача 29844 грн. 20 коп.\~заборгованості за\~кредитом, судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7\~000 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Виходячи із положень ст. 525, ст. 526 ЦК України, \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України\~, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Кредитний договір відповідачем був підписаний шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV6ВR57. З платіжного доручення від 26.03.2021 року видно, що позивачем було перераховано відповідачу кошти в сумі 7500 грн. 00 коп. згідно договору № 810644914 від 26.03.2021 року на зазначену нею картку в заявці на отримання кредиту (а.с. 10). З наведено слідує, що відповідач уклала кредитний договір з позивачем та отримала кошти, що спростовує її доводи про відсутність кредитного договору та доказів перехування їй коштів. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1\~ст. 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач умови договорів не виконав та має заборгованість в розмірі 29844 грн. 20 коп., яка складається: 7487 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 22357 грн. 20 коп. заборгованість по відсоткам., що підтверджується випискою з особового рахунку по кредиту. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З договору про надання кредиту, паспорту споживчого кредиту, які погоджені та підписані сторонами видно, що позивачу надано кредит в сумі 7500 грн. 00 коп. строком на 28 днів. Згідно п. 4.3 кредитного договору сторони погодили можливість нарахування відсотків після закінчення строку кредитування відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України (а.с. 20). Як видно з розрахунку заборгованості відсотки на заборгованість по тілу кредиту нараховувались з 07.04.2021 року по 20.08.2021 року (а.с. 24-25) З наведеного слідує, що позивачем нараховано відсотки як у період дії договору, так і відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, так як відповідач не сплатила суму кредиту 7500 грн. протягом 28 днів. Суд має право зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості за тілом кредиту, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), де зазначено на право суду зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання у випадку зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою\~статті 625 ЦК України, і встановлення її в розмірі, який в два та більше разів перевищує відсотки, які передбачені в рамках первісного строку договору виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм\~ЦК України\~та\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою\~статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до\~статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання». Витрати за кредитом згідно кредитного договору та паспорту споживчого кредиту становлять 7857 грн., з яких 7500 грн. тіло кредиту, а 357 грн. проценти за користування кредитом (а.с. 19). Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі 22357 грн. 20 коп., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту 7487 грн. 00 коп., та орієнтовну загальну вартість кредиту - 7857 грн., а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4\~ст. 42 Конституції\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013). З огляду на наведене, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків за невиконане зобов`язання відповідача, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд дійшов висновку про стягнення з\~\~ [PERSON] \~відсотків за користування кредитом, зменшивши їх розмір до розміру заборгованості по кредиту в сумі 7487 грн.00 коп. Отже, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що [PERSON] уклавши договір кредитування та отримавши кредитні кошти, свої зобовязання не виконала, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 14974 грн. 00 коп., з яких 7487 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7487 грн. заборгованість по відсотках. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені в частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати позивача складають 7000 грн. 00 коп. на правову допомогу та 2422 грн. 40 коп. витрат на оплату судового збору. Судові витрати обгрунтовані та підтверджені документально: квитанцією про сплату судового збору, копією договору правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року; копією додаткової угоди № 25770507371 від 09.07.2025 року до Договору про надання правничої допомоги, копією акту прийому-передачі наданих послуг. Тому, приймаючи доу ваги відсутність клопотань про зменшення витрат на правову допомогу, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 4728 грн. 16 коп. (9422 грн. 40 коп. х 50.15%;) Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитних договорів і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошові зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до 264\~ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті\~133\~та частин першої - третьої статті\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп., а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., підлягають стягненню з відповідача, оскільки стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі від 05 червня 2025 року на суму 7000 грн. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved