Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [INFO] про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 27 983,76 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі № 757/21224/22-ц позивача поновлено на займаній посаді старшого викладача кафедри військової загальної практики - сімейної медицини за контрактом з науково-педагогічним працівником з 01.08.2022 по 31.07.2023 і визначено цей строк вимушеним прогулом внаслідок незаконного звільнення. За рік вимушеного прогулу позивач набув право на щорічну відпустку повної тривалості, яка становить 56 календарних днів. Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі № 757/21224/22-ц встановлено сумарний заробіток позивача за 12 місяців в розмірі 182395,02 грн, відповідно середньоденний заробіток становить 499,71 грн, а тому грошова компенсація за 56 днів невикористаної відпустки становить 27983,76 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2024 року позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/17453/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01 листопада 2024 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачем подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі № 757/21224/22-ц разом з клопотанням про зупинення виконання зазначеного рішення. Ухвалою Касаційного цивільного суду від 29.08.2024 зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі № 757/21224/22-ц за виключенням поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць, до закінчення касаційного провадження. А тому враховуючи відсутність остаточного рішення у справі № 757/21224/22-ц у позивача відсутні підстави для задоволення позову. 12 листопада 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти відзиву з підстав того, що постанова Київського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі № 757/21224/22-ц не зупинена в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць, набрала законної сили, однак відповідачем не виконано рішення суду. Позивач вказує, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Таких ж висновків у своїх постановах дійшов і Верховний Суд, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2024 по справі № 757/21224/22-ц [PERSON] поновлено на посаді старшого викладача кафедри військової загальної практики - сімейної медицини факультету підготовки військових кадрів [INFO] на термін з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року. Стягнуто з [INFO] на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року в розмірі 182 395,02 грн з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Шевчук за рік вимушеного прогулу з 01.08.2022 по 31.07.2023 набув право на щорічну відпустку повної тривалості. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 82 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпусту зараховується час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (у тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу), крім випадків, коли за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняттями на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігалися місце роботи і посади на підприємстві на час призову. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» і переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.0.2000 № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», старший викладач відноситься до посад НПП. Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про відпустки» керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам на науковим працівникам надається щорічна основна відпустка тривалістю 56 календарних днів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, встановлений постановою Київського апеляційного суду строк вимушеного прогулу позивача з 01.08.2022 по 31.07.2023, тривалість щорічної відпустки [PERSON] становить 56 календарних дні. Як визначено ч. 1 ст. 83 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Обчислення грошової компенсації за невикористані відпустки здійснюється за середньою заробітною платою, котра, в свою чергу, визначається на підставі порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п. 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно абзацу 4 п. 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. У відповідності з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до абзацу 1 п. 7 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законом. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2024 по справі № 757/21224/22-ц встановлений сумарний заробіток [PERSON] за 12 місяців (з 01.08.2022 по 31.07.2023) в розмірі 182 395,02 грн. За цей період було 365 календарних днів, а отже середньоденний заробіток [PERSON] становить 499,71 грн (182395,02/365) та відповідно грошова компенсація за 56 календарних дні невикористаної щорічної відпустки становить 27983,76 грн виходячи з розрахунку 499,71 (середньоденний заробіток) помножити на 56 днів невикористаної щорічної відпустки. При цьому суд, відхиляє заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог з підстав відсутності остаточного рішення у справі № 757/21224/22-ц, осільки постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 грудня 2024 року у цій справі рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року в нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судоми частині, та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року залишено без змін та поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, стороною відповідача доводи позову не спростовано, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за невикористану щорічну відпустку, що становить 27 983,76 грн. Відповідності до положень ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в загальному розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved