Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

22.09.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Служби автомобільних доріг у Донецькій області до [PERSON] про стягнення майнової шкоди. Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 14.03.2022 року № 7/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська та справу передано до визначеного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2023 року матеріали цивільної справи передані головуючому судді Мариніну О.В. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2024 року справа прийнята суддею до свого провадження. Призначено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 25.07.2024 року в приміщенні суду. Ухвалою суду від 13.03.2025 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що документальною плановою перевіркою Служби автомобільних доріг у Донецькій області з питань дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування Краматорським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області були виявлені порушення ч. 1 ст. 31, ч. 2 ст. 33, ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Зокрема було встановлено наступні порушення: неправомірне призначення та виплата допомоги, що призвели до переплати за рахунок коштів Фонду на загальну суму 32 095,74 грн., а саме, листок непрацездатності АДУ № 154835, виданий [PERSON] з 01.04.2021 по 12.04.2021, по якому була надана заява-розрахунок № 002593 від 20.04.2021 на загальну суму 4565,71 грн.; листок непрацездатності АДУ № 154178, виданий [PERSON] з 29.03.2021 по 12.04.2021, листок непрацездатності АДУ № 058173, виданий [PERSON] з 30.03.2021 по 12.04.2021, листок непрацездатності АДУ № 063683, виданий [PERSON] з 07.04.2021 по 12.04.2021, по яким була надана заява розрахунок № 002594 від 21.04.2021 на загальну суму 27530,03 грн. Разом по двом заявам-розрахункам 32095,74 грн. Засідання Комісії із соціального страхування було проведене 26.04.2021 (Протокол № 10). Таким чином, було встановлено факт надання заяв-розрахунків до Фонду за відсутності рішення Комісії із соціального страхування про призначення матеріального забезпечення застрахованим особам. Фінансування отримано від Фонду 18.06.2021, сплачено застрахованим особам 22.06.2021 року. За наслідками цієї перевірки було прийнято Рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду № 394 від 03.08.2021 року. На підставі цього Рішення підлягали поверненню Службою Фонду соціального страхування України 47566,05 грн. неправомірно витрачених сум страхових коштів та сплата фінансових санкцій у розмірі 23783,03 грн. 50 % від суми неправомірно витрачених страхових коштів. Кошти у розмірі 71349,08 грн. на виконання Рішення № 394 від 03.08.2021 були сплачені Службою 13.08.2021 (платіжне доручення № 4347). З метою встановлення винних осіб у вчиненні порушень, зазначених в акті документальної перевірки Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 87 від 30.07.2021 на підставі наказу Служби № 73 від 02.08.2021 зі змінами, внесеними наказом Служби № 84 від 27.08.2021, було проведено службову перевірку. За результатами проведення службової перевірки було встановлено, що головний бухгалтер Служби Константинова С.Ф. в порушення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. п. 2, 4 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України № 12 від 19.07.2018, здійснила подання заяв-розрахунків № 002593 від 20.04.2021 та № 002594 від 21.04.2021 до Фонду соціального страхування без рішення Комісії із соціального страхування про призначення матеріального забезпечення застрахованим особам. В результаті вищезазначених дій [PERSON] . Службі була заподіяна майнова шкода у розмірі 48143,61 грн., а саме: 32095,74 грн. неправомірно витрачені суми страхових коштів та 16047,87 грн. фінансові санкції у розмірі 50% неправомірно витрачених сум страхових коштів. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 48143,61 грн. у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди і покласти на відповідача всі витрати, пов`язані з розглядом справи. Під час розгляду справи Служба автомобільних доріг у Донецькій області змінила своє найменування на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області. Відповідач, в особі свого представника адвоката Остапенка А.І. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити повністю. Не заперечує, що у відповідний період часу працювала на посаді головного бухгалтера Служби автомобільних доріг у Донецькій області та підписувала заяви-розрахунки про виплату матеріального забезпечення працівникам. Звертала увагу на те, що всі згадані в позові працівники Служби перебували на лікарняному, мали право своєчасно отримати матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, а Служба (зокрема, головний бухгалтер) мала забезпечити людям виплату лікарняних у встановлений законом строк. Підписані нею заяви-розрахунки не містили в собі жодних недостовірних даних, зокрема, вони не містили посилання на наявність рішення Комісії із соціального страхування (дату, номер рішення тощо), адже типова форма заяви навіть не передбачає внесення до неї такої інформації. Про відсутність рішення Комісії із соціального страхування Служби вона не знала і не могла знати, оскільки згідно чинного законодавства про соціальне забезпечення до складу цієї комісії вона не входить, комісія їй не підзвітна і непідконтрольна, копії протоколів комісії позивачці не направляються, а протоколи складає провідний бухгалтер, яка є членом комісії. Самостійно запитувати та особисто перевіряти протоколи у позивачки не було фактичних підстав (причин), оскільки їх зміст за своє суттю (за обсягом вказаних даних) є аналогічним змісту лікарняних листків, що засвідчуються підписом головного бухгалтера, а лікарняні листки будь-яких сумнівів не викликали. Надані їй на підпис лікарняні листки містили відомості про призначення матеріальної допомоги Комісією, засвідчені підписами інших працівників. Згідно з розподілом обов`язків, заяви-розрахунки складає бухгалтер І категорії. Закон передбачає відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, а не за порушення окремих аспектів порядку їх отримання. Всі кошти були використані правомірно (за цільовим призначенням) на виплату лікарняних працівникам Служби. Протокол (рішення) Комісії з соціального страхування Служби на момент зарахування коштів на банківський рахунок роботодавця та на момент виплати лікарняних (перерахування коштів) працівникам, був у наявності, тобто зрештою кошти не отримувалися та не виплачувалися без рішення Комісії. Окремо акцентує увагу на тому, що рішення роботодавця про оголошення їй догани та наступне звернення до суду з позовом про стягнення майнової шкоди не має нічого спільного з підтриманням трудової дисципліни, а справжнім мотивом роботодавця було створення умов для подальшого її звільнення з посади, тобто роботодавець скористався перевіркою Фонду, щоб оголосити відповідачу догану та примусити її звільнитися із займаної посади. Представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити. Представник відповідача - адвоката Остапенко А.І. у задоволенні позову просив відмовити повністю. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено. Наказом Служби автомобільних доріг у Донецькій області № 76-к від 11.12.2018 року [PERSON] була прийнята з 12.12.2018 року на роботу на посаду економіста 1-ї категорії фінансово-економічного відділу, а наказом № 13-к від 18.03.2019 року переведена з 19.03.2019 року на посаду головного бухгалтера бухгалтерії. З наявних в матеріалах справи копій листків непрацездатності вбачається і не заперечується сторонами, що в березні-квітні 2021 року ряд працівників Служби автомобільних доріг у Донецькій області перебували на лікарняному, а саме, [PERSON] (листок непрацездатності серії АДУ № 154835 за період з 01.04.2021 року по 12.04.2021 року), [PERSON] (листок непрацездатності серії АДУ № 063683 за період з 07.04.2021 року по 12.04.2021 року), [PERSON] (листок непрацездатності серії АДУ № 058173 за період з 30.03.2021 року по 12.04.2021 року), [PERSON] (листок непрацездатності серії АДУ № 154178 за період з 29.03.2021 року по 12.04.2021 року). В лікарняному листку серії АДУ № 154835 міститься запис про призначення допомоги з тимчасової непрацездатності, скріплений підписом провідного бухгалтера [PERSON] , а в лікарняних листках серії АДУ № 063683, АДУ № 058173, АДУ 154178 записи про призначення допомоги з тимчасової непрацездатності, скріплені підписом бухгалтера 1 категорії [PERSON] . Всі листки непрацездатності містять підписи головного бухгалтера [PERSON] 20.04.2021 року та 21.04.2021 року головний бухгалтер Служби автомобільних доріг у Донецькій області Константинова С.Ф. та начальник Служби [PERSON] підписали та подали в електронному вигляді до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки на виплату матеріального забезпечення працівникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на загальну суму 32095,74 грн. 26.04.2021 року Комісія із соціального страхування Служби автомобільних доріг у Донецькій області у складі [PERSON] (голова), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (члени комісії) призначила матеріальну допомогу, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за період непрацездатності та у розмірах, зазначених в листках непрацездатності, на загальну суму 32095,74 грн. (Протокол № 10 від 26.04.2021 року). 18.06.2021 року Фонд соціального страхування України перерахував 32095,74 грн. на рахунок Служби автомобільних доріг у Донецькій області. 22.06.2021 року Служба автомобільних доріг у Донецькій області виплатила загалом 32095,74 грн. у якості лікарняних працівникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що визнається обома сторонами спору. У період з 26.07.2021 року по 30.07.2021 року Краматорське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області провело планову виїзну перевірку Служби автомобільних доріг у Донецькій області, за результатами якої 30.07.2021 року було складено Акт № 87 документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України. В розділі «Опис виявлених порушень вимог законодавства» зазначено, зокрема, що мало місце порушення вимог ч. 3 ст. 30 Закону № 1105-XIV, п. 2 Порядку № 12, а саме, встановлено неправомірне призначення та виплата допомоги, що призвело до переплати за рахунок коштів Фонду на загальну суму 32095,74 грн., яке полягає у тому, що засідання Комісії із соціального страхування Служби проведено 26.04.2021 року, а заяви-розрахунки подані до Фонду 20.04.2021 року та 21.04.2021 року (пункт 4 Опису). «Опис виявлених порушень вимог законодавства» містить також перелік деяких інших порушень, які водночас не є предметом даного спору між сторонами. Загальна сума всіх виявлених порушень обрахована в суму 47566,05 грн. Крім того, з «Опису виявлених порушень вимог законодавства» також вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо головного бухгалтера [PERSON] не складався у зв`язку з її тимчасовою непрацездатністю. Акт № 87 від 30.07.2021 року було підписано без зауважень виконуючим обов`язки начальника Служби Рибачуком В.Л., заступником головного бухгалтера Душенко О.В., головою Комісії із соціального страхування Служби Ковальовою Л.М. 03.08.2021 року начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко Л.І. було прийнято Рішення № 394 про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду. Визначено, що підлягає поверненню до Фонду соціального страхування України 47566,05 грн. неправомірно витрачених сум страхових коштів, із застосуванням фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 23783,03 грн., що становить 50 % від суми неправомірно витрачених страхових коштів. 13.08.2021 року платіжним дорученням № 4347 Служба автомобільних доріг у Донецькій області перерахувала на рахунок Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 71349,08 грн. В межах цієї справи позивач просить суд стягнути з відповідача 48143,61 грн., яка складається з 32095,74 грн., які були виплачені в якості лікарняних працівникам Служби [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також з 16047,87 грн. сплаченого штрафу (32095,74 х 50 % = 16047,87 грн.). Наказом Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 07.09.2021 року № 136-к/тр «Про застосування дисциплінарного стягнення до головного бухгалтера [PERSON] » відповідачу [PERSON] було оголошено догану, а також прийнято рішення не нараховувати у зв`язку із застосованим стягненням надбавку за високі досягнення у праці та премію у вересні 2021 року. Догану оголошено за порушення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. п. 2, 4 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України № 12 від 19.07.2018, за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених п. п. 2.2.3., 3.1.1. Положення про відділ бухгалтерського обліку та звітності № 01.6-06-21 від 02.02.2021 та п. 2.1.10 посадової інструкції головного бухгалтера № 01.06-07-45 від 03.06.2019, допущене при поданні заяв-розрахунків про призначення матеріального забезпечення від 20.04.2021 та 21.04.2021. Наказом Служби автомобільних доріг у Донецькій області № 138-к/тр від 08.09.2021 року [PERSON] було звільнено з роботи з 10.09.2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.07.2025 року у справі № 234/13958/21 було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2025 року. Визнано незаконним та скасовано наказ Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 08.09.2021 року № 138-к/тр «Про звільнення з роботи [PERSON] », зі змінами, внесеними наказом від 10.09.2021 р. № 140-к/тр «Про внесення змін до наказу від 08.09.2021 № 138-к/тр». Поновлено [PERSON] на роботі на посаді головного бухгалтера з 11.09.2021 року. Стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.09.2021 року по 23.02.2022 року в сумі 330645,60 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн., а також судовий збір в сумі 4540,00 грн. Досліджуючи зміст цього та інших судових рішень, поданих сторонами та наявних в матеріалах справи, суд керується тим, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 917/1345/17. Зі змісту позовної заяви та відзиву на неї вбачається, що між сторонами фактично немає спору щодо обставин, які мають значення для справи (щодо роботи відповідача за посадою головного бухгалтера, перебування працівників на лікарняному, їх права на отримання матеріального забезпечення, подання заяв-розрахунків для отримання матеріального забезпечення до прийняття комісією рішення про призначення матеріального забезпечення, подальше прийняття комісією рішення про призначення працівникам матеріального забезпечення у відповідному розмірі, надходження страхових коштів на рахунок та повне перерахування всіх отриманих коштів працівникам у якості лікарняних). Спір між сторонами полягає в правовій оцінці цих обставин. Позивач вважає, що з вини відповідача було порушено порядок використання страхових коштів, чим завдано Службі майнової шкоди, яку відповідач має відшкодувати за рахунок власних коштів. Натомість відповідач наполягає на тому, що порушення саме порядку використання страхових коштів не було, оскільки всі отримані від Фонду соціального страхування України кошти були витрачені за їх цільовим призначенням на виплату лікарняних працівникам. Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам суд погоджується з твердженнями відповідача про відсутність факту порушення порядку використання (витрачання) страхових коштів та відсутність завданої шкоди. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується, зокрема, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. За змістом\~частини другої\~статті 15\~Закону України\~від 23.09.1999\~р.\~№ 1105-XIV\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування» (надалі\~ Закон\~№ 1105-XIV\~в редакції,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин)\~роботодавець зобов`язаний,\~зокрема,\~надавати та\~оплачувати застрахованим\~особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом. Страховим випадком за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг (п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105-XIV). Пунктом 2\~частини першої\~статті 16\~Закону №\~1105-XIV\~встановлено,\~що застраховані\~особи мають\~право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом. В частині першій статті 19 Закону № 1105-XIV зазначається, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом. За страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1105-XIV). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. В частині першій статті 30 Закону № 1105-XIV встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності). За змістом частини третьої статті 30 Закону № 1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду. Підставою для\~призначення допомоги\~по тимчасовій\~непрацездатності,\~по вагітності\~та пологах\~є виданий\~у встановленому\~порядку листок непрацездатності (ч. 1 ст. 31 Закону № 1105-XIV). Документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення (ч. 1 ст. 32 Закону № 1105-XIV). Допомога по\~тимчасовій непрацездатності,\~по вагітності\~та пологах\~виплачується: застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), інших підставах, передбачених законом, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати (ч. 2 ст. 32 Закону № 1105-XIV). Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами (ч. 1 ст. 34 Закону № 1105-XIV). Робочі органи\~Фонду здійснюють\~фінансування страхувальників\~протягом десяти\~робочих днів після надходження\~заяви. У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів (ч. 1 ст. 34 Закону № 1105-XIV). Судом встановлено і не заперечується сторонами, що в березні-квітні 2021 року працівники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перебували на лікарняному і відповідно набули право на призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, подавши роботодавцю оригінали листків непрацездатності. Комісія із\~соціального страхування\~Служби автомобільних\~доріг у\~Донецькій області\~була зобов`язана\~розглянути документи\~для призначення\~допомоги (листки\~непрацездатності)\~не пізніше\~десяти днів\~з дня\~їх надходження\~та виплатити\~матеріальну допомогу\~(лікарняні)\~у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Порушення строків виплати тягне за собою відповідальність роботодавця. Крім того,\~судом встановлено\~і не\~заперечується сторонами,\~що на\~підставі поданих\~заяв-розрахунків\~від 20.04.2021\~року №\~002593\~та від\~21.04.2021\~року №\~002594,\~Фонд соціального\~страхування лише\~18.06.2021\~року, тобто зі\~значним порушенням\~встановленого частиною\~першою статті\~34\~Закону №\~1105-XIV\~строку, перерахував на окремий поточний рахунок Служби автомобільних доріг у Донецькій області для зарахування страхових коштів 32095,74 грн., які в подальшому 22.06.2021 року були виплачені працівникам в якості матеріального забезпечення. Таким чином, суд доходить до висновку, що всі отримані від Фонду соціального страхування України страхові кошти в сумі 32095,74 грн. були витрачені правомірно (за цільовим призначенням) на виплату матеріального забезпечення працівникам, які мали право на отримання такого забезпечення відповідно до норм ст. 46 Конституції України та Закону № 1105-XIV. Порядок використання страхових коштів\~було дотримано. Матеріали справи не містять доказів нецільового витрачання (використання) грошових коштів, отриманих від Фонду соціального страхування України. Суд також звертає увагу на те, що в частині шостій статті 15 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що у разі порушення порядку використання страхових\~коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. Отже, даною нормою встановлюється відповідальність роботодавця за порушення порядку використання страхових коштів, а не за порушення окремих аспектів порядку їх отримання. Крім того, сума штрафу обраховується виходячи з суми неправомірно витрачених страхових коштів, а в даному випадку кошти були витрачені Службою автомобільних доріг у Донецькій області абсолютно правомірно та за своїм цільовим призначенням, з чим власне погоджується і сам позивач. Суд вважає такими, що заслуговують на увагу, посилання відповідача у відзиві на постанову Верховного Суду від 28.11.2019 року у справі № 812/417/16, в якій було зазначено (пункт 24), що відповідно до абзацу третього розділу ІІ Порядку проведення перевірок отримувачів коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності цільового призначення, оформлення, реалізації та оскарження їх результатів, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року № 30, неправомірне (нецільове) використання коштів Фонду - це витрачання страхових коштів їх отримувачами з порушенням встановленого законодавством порядку та/або на цілі, що не відповідають цільовому призначенню, визначеному нормативно-правовими актами. Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28.11.2019 року у справі № 812/417/16 (пункт 26), де аналізуючи положення раніше чинної частини першої статті 30 Закону № 2240-III, які є аналогічними до норми частини шостої статті 15 Закону № 1105-XIV, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, Верховний Суд виснував, що застосування санкцій за витрачання страхових коштів з порушенням встановленого законодавством порядку має здійснюватися з урахуванням принципу розсудливості, оскільки не будь-яке формальне порушення Порядку № 12 означає неправомірне використання коштів Фонду. До схожих висновків Верховний Суд дійшов в постанові від 24.12.2019 року у справі № 813/3646/14. Сам по собі факт перерахування позивачем 13.08.2021 року на рахунок Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області грошових коштів в сумі 71349,08 грн., до якої увійшли, зокрема, 32095,74 грн., що були виплачені в якості лікарняних працівникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також 16047,87 грн. сплаченого штрафу (32095,74 х 50 % = 16047,87 грн.), не є безспірним підтвердженням наявності шкоди та її розміру. Рішення начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко Л.І. від 03.08.2021 року за № 394 про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду, не оскаржувалося Службою автомобільних доріг в Донецькій області в судовому порядку та не було предметом судової перевірки. В контексті обставин цієї справи наявність цього рішення не позбавляє відповідача права доводити відсутність порушення порядку використання (витрачання) страхових коштів. По суті позивач в особі виконуючого на той час обов`язки керівника Служби на власний розсуд скористався своїм правом визнати обов`язок юридичної особи повернути отримані страхові кошти і не скористався правом на оскарження рішення. Натомість у відповідача як головного бухгалтера відсутній обов`язок автоматично відшкодовувати роботодавцю всі добровільно сплачені останнім суми грошових коштів на користь інших осіб. Суд вважає слушним аргумент відповідача про те, що в обставинах цієї справи повернення Фонду соціального страхування України правомірно витрачених страхових коштів створило ситуацію, коли допомога по тимчасовій непрацездатності була виплачена працівникам за рахунок коштів Служби автомобільних доріг у Донецькій області, а не за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, позаяк за рахунок коштів роботодавця здійснюється оплата лише перших п`яти днів тимчасової непрацездатності (ч. 2 ст. 22 Закону № 1105-XIV). Станом на дату перерахування коштів Фондом соціального страхування на окремий поточний рахунок Служби автомобільних доріг в Донецькій області (18.06.2021 р.) та станом на дату виплати працівникам цих коштів (22.06.2021 р.), рішення Комісії із соціального страхування про призначення відповідним працівникам матеріального забезпечення було вже наявне (Протокол № 10 від 26.04.2021 р.). Підписані відповідачем [PERSON] заяви-розрахунки від 20.04.2021 року та від 21.04.2021 року не містять в собі завідомо недостовірного твердження (відомостей) про прийняття Комісією із соціального страхування Служби автомобільних доріг у Донецькій області рішення про призначення матеріальної допомоги (недостовірних дати, номера рішення). Форма заяви-розрахунку, яка є додатком до Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 12 (надалі Порядок № 12), взагалі не передбачає внесення інформації про наявність рішення (дата, номер) про призначення матеріального забезпечення, що приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування. В пункті 2 Порядку № 12 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених ст. 31 Закону № 1105-XIV, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі. На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення. Суд погоджується\~з твердженням\~відповідача,\~що ані\~Закон №\~1105-XIV,\~ані Порядок\~№ 12,\~не передбачають\~такого правового\~наслідку,\~як повернення\~роботодавцем страхових\~коштів Фонду,\~правомірно виплачених\~застрахованим особам\~ працівникам\~(суми\~правомірно використаних\~коштів),\~у випадку, коли оформлення та подання заяви-розрахунку відбулося до ухвалення рішення Комісії (в заяві-розрахунку роботодавець взагалі не вказує про наявність чи відсутність рішення Комісії), а отримання від Фонду фінансування та виплата коштів працівникам вже після рішення Комісії. Відповідно до пункту 12 Порядку № 12 якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні\~витрати на\~проведення виплат за рахунок коштів Фонду, невикористані страхові\~кошти протягом трьох робочих днів повертаються страхувальником на рахунок робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, з якого надійшло фінансування, та листом надсилається пояснення причин повернення коштів. Проте всі отримані Службою автомобільних доріг в Донецькій області страхові кошти в сумі 32095,74 грн. були використані за цільовим призначенням, що не заперечується позивачем. Відповідач у відзиві наголошувала на тому, що згідно зі своєю посадовою інструкцією та відповідно до Положення про відділ бухгалтерського обліку та звітності, Положення про комісію, вона не уповноважена утворювати Комісію із соціального страхування в Службі, змінювати її склад, здійснювати безпосередній та/або загальний контроль за її роботою, зокрема, контроль за своєчасністю прийняття нею рішень про призначення матеріального забезпечення працівникам (комісія не підзвітна безпосередньо головному бухгалтеру). Вона не входила до складу Комісії Служби та не приймала участі в її засіданнях. За своєю посадою вона не отримувала копій рішень (протоколів) Комісії, не перевіряла їх на відповідність чинному законодавству та не візувала своїм підписом. Відповідно до п. 1.6 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 13 (надалі Положення № 13), Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства підзвітна роботодавцю та представнику застрахованих осіб, а її робота в установленому порядку підлягає перевірці робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або його відділеннями. За змістом\~пункту 2.2\~Положення №\~13\~Комісія (уповноважений)\~із соціального\~страхування підприємства\~зобов`язана,\~зокрема,\~приймати рішення\~про призначення\~матеріального забезпечення; вживати заходів по своєчасному наданню на підприємстві застрахованим особам матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; тощо. В пункті 3.1 Положення № 13 зазначено, що Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема, приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо (п. 3.1.1); здійснює контроль за своєчасним направленням до відділення робочого органу виконавчої дирекції Фонду заяв-розрахунків про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення (п. 3.1.4). Основною формою роботи комісії є засідання, які проводяться відповідно до затвердженого нею плану, але не рідше двох разів на місяць. Члени комісії беруть участь у її засіданнях особисто без права передання своїх повноважень іншим посадовим особам (п. 4.1 Положення № 13). Рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства оформлюються протоколом в день їх прийняття згідно з додатком до цього Положення (п. 4.3 Положення № 13). Таким чином, суд доходить до висновку, що немає нормативних підстав вважати, що головний бухгалтер Служби автомобільних доріг у Донецькій області повинен нести відповідальність за діяльність Комісії із соціального страхування цієї організації. Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що в лікарняних листках працівників [PERSON] (листок непрацездатності АДУ № 154835), [PERSON] (листок непрацездатності АДУ № 154178), [PERSON] (листок непрацездатності АДУ № 058173), [PERSON] (листок непрацездатності АДУ № 063683) містяться підписи бухгалтера 1-ї категорії [PERSON] або провідного бухгалтера [PERSON] (член Комісії із соціального страхування) та відомості (зроблені ними службові відмітки) про призначення допомоги з тимчасової непрацездатності. Крім того, в позовній заяві Служба автомобільних доріг у Донецькій області прямо зазначає, що при поданні до відділення Фонду заяв-розрахунків про призначення матеріального забезпечення № 002593 від 20.04.2021 року та № 002594 від 21.04.2021 року [PERSON] не знала, що немає рішення Комісії із соціального страхування про призначення матеріального забезпечення застрахованим особам (арк. 6 позовної заяви). Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою роботодавця працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Згідно зі статтею 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Статтею 138 КЗпП України передбачено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Наказом Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 07.09.2021 року № 136-к/тр «Про застосування дисциплінарного стягнення до головного бухгалтера [PERSON] » відповідачу [PERSON] було оголошено догану, а також прийнято рішення не нараховувати їй у зв`язку із застосованим стягненням надбавку за високі досягнення у праці та премію у вересні 2021 року, за порушення, допущене при поданні заяв-розрахунків від 20.04.2021 року та 21.04.2021 року. Отже, відповідач вже була притягнута до дисциплінарної відповідальності за подання заяв-розрахунків при відсутності рішення Комісії із соціального страхування про призначення матеріального забезпечення. Проте з огляду на те, що всі отримані від Фонду соціального страхування України страхові кошти в сумі 32095,74 грн. були витрачені правомірно (за цільовим призначенням), а саме, на виплату матеріального забезпечення працівникам, які мали право на отримання такого забезпечення відповідно до норм ст. 46 Конституції України та Закону № 1105-XIV (порядок використання страхових коштів було дотримано), а матеріали справи не містять доказів нецільового витрачання (використання) грошових коштів, отриманих від Фонду соціального страхування України, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у вигляді стягнення з неї 32095,74 грн., добровільно повернутих позивачем Фонду соціального страхування України, а також 16047,87 грн. пов`язаних з ними штрафу. Суд вважає, що дослідив всі зібрані у справі докази та надав вичерпну відповідь на важливі аргументи сторін. Інші доводи та аргументи сторін не є важливими для вирішення цієї справи. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18.07.2006 року, заява № 63566/00, § 23). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судові витрати на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed