Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

24.02.2025 в провадження судді надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру перерахованих ( виплачених) сум державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] , 08.01.2020 року звернулась до управління соціального захисту населення Дружківської міської ради із заявою про призначення їй допомоги на дітей, як одинокій матері. У відповідності до вимог Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. № 1751 (далі - Порядок № 1751), та на підставі заяви і поданих документів, відповідачу було призначено допомогу на дітей у період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року в розмірі 4436,00 грн. Постановою Кабінету Міністрів № 264 від 08 квітня 2020 року «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», установлено, що строк виплати державних допомог, які були призначені раніше, продовжуються на період карантину та на один місяць після дати його відміни та виплачуються за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, серед іншого, для допомоги на дітей одиноким матерям. У зв`язку з встановленням на всій території України карантину з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року та з 22.05.2020 року до 31.07.2020 року, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 та від 20.05.2020 року № 392 (зі змінами), відповідачу було продовжено виплату вищезазначеної допомоги на період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року в розмірі 4436,00 грн. Постановою Кабінету Міністрів № 632 від 22.07.2020 було внесено зміни до Порядку № 1751, яким передбачено новий порядок призначення допомоги на дітей одиноким матерям з 01 липня 2020 року, а саме призначення і виплата державної допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у липні-серпні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідач з відповідною заявою звернулась 12.08.2020 року. Зазначає, що на підставі поданих відповідачем документів було виявлено, що відповідач, враховуючи вимоги положення п.35-2 Порядку № 1751, не мала права на отримання вищезазначеної допомоги. Відповідно, вказує, що відповідачу було надміру виплачені кошти допомоги на дитину, як одинокій матері за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року в розмірі 4436,00 грн. Відтак, 02.12.2020 року на адресу відповідача були направлені повідомлення про повернення надміру виплачених коштів допомоги, однак станом на дату звернення з позовом до суду, відповідачем надміру виплачені кошти за липень 2020 року в розмірі 4436,00 грн. не повернуті. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради надміру виплачені кошти допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 4436,00 грн. та 3028,00 грн. судового збору. Ухвалою суду від 13.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем до суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що з позовними вимогами не згодна в повному обсязі, оскільки на момент звернення до УПСЗН надала всю необхідну та достовірну інформацію та всі необхідні документи. Вимоги позивача вважає незаконними та безпідставними, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представником позивача було скеровано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги посилаючись на підстави, які викладені в позовній заяві. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачем неодноразово було подано до суду заяву про перенесення розгляду справи, однак, з метою дотримання процесуальних строків розгляду позовної заяви, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду письмовий відзив, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно ст.ст. 18-1 та 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Судом встановлено, що [PERSON] 08 січня 2020 року звернулась до управління соціального захисту населення Дружківської міської ради із заявою про призначення їй допомоги на дітей, як одинокій матері та подала відповідну декларацію про доходи. На підставі поданої заяви, рішенням управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 09.01.2020 року, відповідачу було призначено та виплачено державну допомогу як одинокій матері з двома дітьми за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 року в розмірі 2218,00 на кожну дитину. Відповідно до розпорядження позивача від 23.06.2020 строк виплат допомоги відповідачу був продовжений з 01.07.2020 по 31.07.2020. Постановою Кабінету Міністрів № 264 від 08 квітня 2020 року «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», установлено, що строк виплати державних допомог, які були призначені раніше, продовжуються на період карантину та на один місяць після дати його відміни та виплачуються за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, серед іншого, для допомоги на дітей одиноким матерям. Постановою Кабінету Міністрів № 632 від 22.07.2020 було внесено зміни до Порядку № 1751, яким передбачено новий порядок призначення допомоги на дітей одиноким матерям з 01 липня 2020 року, а саме призначення і виплата державної допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у липні-серпні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідач з відповідною заявою звернулась 12.08.2020, подавши цього дня і декларацію про доходи. В обґрунтування вимог позову, позивач покликається на п.п.1 п.35-2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751. Відповідно до п.п.1 п.35-2 Порядку № 1751 (в редакції постанови КМУ № 632 від 22.07.2020 року, який застосовується з 01.07.2020 року) допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах дванадцятому - шістнадцятому цього пункту). Як вбачається з рішення управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 02.09.2020 року, відповідач [PERSON] не має права на допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів), оскільки у складі сім`ї є працездатна особа, що не здійснює догляду та, яка не працювала три місяці, що передують зверненню. Розпорядженням про визначення обсягу надміру виплачених коштів [PERSON] №646 від 15.09.2020 року, визначено обсяг надміру виплачених коштів допомоги за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року в розмірі 4436,00 грн. Позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, однак, в добровільному порядку відповідач вказану суму грошових коштів позивачу не повернула. Однак, суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач, враховуючи вимоги положення п.35-2 Порядку № 1751, не мала права на отримання вищезазначеної допомоги, відповідно, останній було надміру виплачені кошти допомоги на дітей, як одинокій матері за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року, з огляду на наступне. Згідно з п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів № 632 від 22.07.2020 року, було внесено зміни до Порядку № 1751, яким передбачено новий порядок призначення допомоги на дітей одиноким матерям з 01 липня 2020 року. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги», визначено, що призначення і виплата державної допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після поданої нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Також, даною постановою передбачено, що державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям, особам, які звернулись за її призначенням у липні-серпні 2020 року, призначається і виплачується, починаючи з липня 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 23.06.2020 року, було продовжено строк виплати допомоги [PERSON] , як одинокій матері за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року в розмірі 4436,00 грн. Тобто, спірні кошти фактично були нараховані відповідачу до вступу у дію вищезазначеного п. 35-2 Порядку № 1751, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 632 від 22.07.2020 року. 12 серпня 2020 року [PERSON] звернулась з новою заявою до управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про призначення (перерахунок) їй допомоги на дітей, як одинокій матері. Однак, у даному випадку, зазначена заява не зумовлює виникненню у відповідача обов`язку по поверненню спірних коштів, так як вона підписана відповідачем після отримання матеріальної допомоги. Враховуючи, що п.п.1 п.35-2 Порядку № 1751 (в редакції постанови КМУ № 632 від 22.07.2020 року) застосовується з 01.07.2020 року, а виплата коштів допомоги за липень 2020 року [PERSON] була проведена 23.06.2020 року, то у позивача відсутні правові підстави вимагати повернення коштів соціальної допомоги, виплаченої відповідачу, саме на підставі зазначеної норми постанови Кабінету Міністрів України. Також, згідно з п.33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2001 №1751, відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Пунктом 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми передбачено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми самостійно; за згодою отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ям з дітьми у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Про необхідність повернення надміру виплачених сум державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям позивач повідомляв відповідачку листом від 02.12.2020. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17. Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц визначив, що рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Позивачем не наведено обов`язкових умови повернення надмірно виплаченої соціальної допомоги; ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру - судом не встановлені. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Між тим, тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, тому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України ці обставини має довести позивач. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц. Таким чином, оскільки грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, грошові кошти в розмірі 4436,00 грн. не є надмірно сплаченими сумами, є законно та правомірне нарахованими та виплаченими відповідачу. Крім того, відповідач у своєму відзиві зазначила, що дані обставини стались ще в 2020 році, однак сторона позивача звернулась лише у 2025 році. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положения» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тому позовні вимоги пред`явлені в межах строку позовної давності, однак судом з`ясовано, що права позивача за даним позовом не порушені. Таким чином, враховуючи вищезазначену практику Верховного Суду, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради є необґрунтованим та не підлягає задоволенню по суті заявлених вимог.

Outcome: dismissed