Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

14.04.2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що 08.10.2021\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~укладено в\~електронній формі\~кредитний договір\~№ 115189917,\~який підписано\~електронним цифровим\~підписом,\~за допомогою\~одноразового ідентифікатора\~MNV8XM98.\~28.11.2018\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» укладено\~договір факторингу\~№28/1118-01,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~передало (відступило)\~ТОВ «Таліон\~Плюс» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«Таліон Плюс»\~прийняло належні\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних у\~реєстрі прав\~вимоги.05.08.2020\~року між\~ТОВ «Таліон\~Плюс» та\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~укладено договір\~факторингу №05/0820-01,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Таліон Плюс»\~передало (відступило)\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» прийняло\~належні ТОВ\~«Таліон Плюс»\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних у\~реєстрі прав\~вимоги.28.10.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~та ТОВ\~«Юніт Капітал»\~укладено договір\~факторингу №28/10/24/У,\~за умовами\~якого ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» передало\~(відступило)\~ТОВ «Юніт\~Капітал» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«Юніт Капітал»\~прийняло належні\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних у\~реєстрі прав\~вимоги.Відповідно до реєстру прав вимоги до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача, як боржника, кредитним договором у розмірі 57974,33 грн., з яких: 13499,65 грн. заборгованість по кредиту; 44474,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на свою користь та вирішити питання судових витрат. \~ \~ \~ \~Представником відповідача подані пояснення, в яких зазначає про відсутність доказів переказу кредитних коштів, безпідставне нарахування процентів, зокрема, після спливу визначеного договором строку, відсутність факту підпису кредитного договору та ідентифікації відповідача. Ухвалою суду від 05.05.2025 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові прохав розглядати справу у його відсутність. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, представник відповідача у письмових поясненнях просив розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір №115189917, який підписано електронним цифровим підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8XM98. 28.11.2018\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» укладено\~договір факторингу\~№28/1118-01,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~передало (відступило)\~ТОВ «Таліон\~Плюс» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«Таліон Плюс»\~прийняло належні\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних у\~реєстрі прав\~вимоги. 05.08.2020\~року між\~ТОВ «Таліон\~Плюс» та\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~укладено договір\~факторингу №05/0820-01,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Таліон Плюс»\~передало (відступило)\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» прийняло\~належні ТОВ\~«Таліон Плюс»\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних у\~реєстрі прав\~вимоги. 28.10.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~та ТОВ\~«Юніт Капітал»\~укладено договір\~факторингу №28/10/24/У,\~за умовами\~якого ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» передало\~(відступило)\~ТОВ «Юніт\~Капітал» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«Юніт Капітал»\~прийняло належні\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних у\~реєстрі прав\~вимоги. Таким чином ТОВ «Юніт Капітал» вважає, що набуло права грошової вимоги до відповідача, як боржника, кредитним договором у розмірі 57974,33 грн., з яких: 13499,65 грн. заборгованість по кредиту; 44474,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно з частинами першої, четвертої статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо). За правилами, встановленими частинами першою, третьою статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте, це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим, положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається». Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 року в справі №243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 року у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 року у справі № 910/11177/20). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. 28.10.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~та ТОВ\~«Юніт Капітал»\~укладено договір\~факторингу №28/10/24/У. Разом з цим, кредитний договір №115189917 укладено 08.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , тобто кредитний договір укладено після укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Отже, на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, не могло бути предметом останнього право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором №№115189917 від 08.10.2021 року, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за кредитним договором №115189917 укладено 08.10.2021 року, як ТОВ «Таліон Плюс», так і в подальшому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал». Разом з тим, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 року у справі № 911/3185/20). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 року по справі №916/2040/20). Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» не доведено порушення його прав з боку відповідача та наявність у останнього права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №115189917 від 08.10.2021 року, який був укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Таліон Плюс». З урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставними та не доведені належними та допустимими доказами у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Таким чином\~ухвалюючи рішення про\~відмову\~у задоволенні\~позовних\~вимог,\~суд приходить до\~висновку, що\~понесені\~позивачем\~судові\~витрати\~по сплаті судового збору з\~відповідача не стягуються та\~покладаються на позивача.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed