Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 36800,00 грн заборгованості за договором позики та судових витрат по справі. В обґрунтування позову позивач послався вказав, що 21 вересня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 5484090924 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3,11,12 ЗУ «Про електронну комерцію». Строк позики складав 360 днів, з 21.09.2024 по 21.09.2025, стандартна процентна ставка в день - 1 % . Позикодавець свої зобов`язання виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. Однак, відповідач умови договору не виконував і станом на 14.08.2025 утворилась заборгованість на суму 36800 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000 грн., заборгованість за процентами 26800,00 грн. 10.09.2025 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому повністю заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав на те, що він не вступав із ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у кредитні відносини, договір укладав із FINSFERA. Договір № 1844101023 від 10.10.2023 був ним повністю погашений, а договір № 5484090924 перебуває у статусі «на паузі». Відповідач також зазначає про те, що у матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги до позивача. Також просив суд, у разі задоволення позову, вменшити суму відсотків і штрафів, які є явно завищеними. 29.09.2025 представник позивача надісла відповідь на відзив, у якому зазначив про те, що підстав для відмови у задоволенні позову немає. Відповідачем було підписано кредитний договір за допомогою електронного підпису, кошти перераховані на його картковий рахунок. Крім того, представник позивача зазначає про те, що при укладенні договору були враховані приписи Закону України "Про споживче кредитування" у частині втановлення відсоткової ставки Ухвалою суду від 28.08.2025 провадження по справі було відкрито. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. пояснив, що кредитні кошти у сумі 10000 грн. отримував від компанії "Фінсфера", але кошти повністю не повернув, звернув увагу на те, що на сайті компанії статус кредиту встановлений "на паузі". Вважає відсотки за кредитом завищеними. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, розглядаючи даний спір суду належить встановити: -чи укладено кредитний договір між сторонами та на яких умовах; -чи наданий кредит позивачем відповідачу; -чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору; -чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту; Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов Відповідно до виписки з ЄДРПОУ назва позивача змінено на ТОВ "ІННОВА-НОВА" з 10 вересня 2025 року. Судом встановлено, що 21 вересня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 5484090924, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 2.3 вказаного договору, за цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 10000 гривень 00 копійок шляхом безготівкового перерахунку на рахунок позичальника. Процентна ставка 1 % на день (п. 2.6.1). Яка є незманною протягом строку дії договору (п. 4.4.) Згідно п. 2.5 зазначеного договору, строк позики (строк дії договору) становить 360 днів. Дата надання позики з 21.09.2024 по 21.09.2025. Додатком 1 до договору сторони передбачили порядок погашення кредиту. Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" кредитних коштів відповідачу, яким є Таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики. Суд зазначає про те, що договір укладено не із FINSFERA, (логотип якої міститься на договорі та є торговою маркою ТОВ "ІННОВА-ФІНАНС"), а безпосередньо із позивачем. Тому, відповідно і перехід права вимоги не відбувався, як про те помилково зазначає відповідач. За таких умов суд приходить до висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Щодо підтвердження факту надання кредиту позивачем відповідачу Судом встановлено, що згідно платіжної інструкції від 21.09.2024 ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" було перераховано 10000 грн. з призначенням платежу: «Поповнення картки [NUMBER] ». Крім того, на запит суду АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" повідомило, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] . На платіжну картку № [NUMBER] було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 21.09.2024 р. у розмірі 10000,00 грн. (ID операції: 1478546593; призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс" Поповнення карток№ [NUMBER] , [NUMBER]»); банком також надіслало виписку по рахунку [PERSON] , що підтверджує факт зарахування коштів на рахунок відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" виконано зобов`язання за кредитним договором, та доведено цей факт належними та допустимими доказами. Щодо того, чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про факти погашення позики. За таких умов суд вважає факт повного невиконання зобов`язань відповідача за кредитним договором повністю доведеним. Що означає «договір на паузі», як зазначає відповідач, і чи є це підставою для відтремінування стягнення боргу, матеріали справи не містять. Щодо того, чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами Договір надання грошових коштів у позику. Більше того, отримання кредитних коштів відповідачем визнається. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп. підлягає задоволенню. Перевіривши правильність нарахування відсотків за цей строк суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору. Щодо справедливості нарахування відсотків, суд дійшов таких висновків. Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Отже, під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним. На момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює. Крім того, не дивлячись на своє гарантоване законом право на розірвання договору протягом чотирнадцяти днів з дня його підписання, користувалась коштами відповідача, до суду не звернувся. Отже, з відповідача належить стягнути 36800 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000 грн., заборгованість за процентами 26800,00 грн., що всього складає 36800,00 грн. Штрафні санкції за вказаним договором позивач стягнути не просив. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн.

Outcome: approved