Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.01.2024 між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем укладено кредитний договір №126925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким ТОВ «ФК «Кредіплюс» надав кредит в розмірі 9334,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплачувати проценти за користування ним. Всупереч умов\~договору відповідач\~взяті на\~себе зобов`язання\~належним чином\~не виконував,\~у зв`язку\~з чим\~виникла заборгованість\~у розмірі\~ 9192,09\~грн,\~з яких:\~6476,51\~грн -\~заборгованість по\~кредиту;\~2415,58\~грн -\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам\~за користування\~кредитом,\~300,00\~грн \~комісія за\~кредитним договором. 12.07.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклав з ТОВ «ФК «Ейс» договір факторингу №12072024, за яким ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступив позивачу право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №126925 від 03.01.2024. Сума боргу не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача, що й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 9192,09 грн, а також судові витрати в розмірі 9422,40 грн. Ухвалою суду від 01.04.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті, а також витребувано додаткові докази. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 10.04.2025 на виконання вимог ухвали надійшли витребувані докази. 06.08.2025 представник відповідача адвокат Медончак М.М. подала клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 01.04.2025 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну інструкцію про списання з рахунку [NUMBER] Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДІПЛЮС» на картку [NUMBER] грошові кошти в розмірі 7000,50 грн та банківську виписку по рахунку [NUMBER] за 03.01.2024 рік. Витребувано у ТОВ «Вчасно Сервіс» підписаний ФК ЕЙС_Договір_12.07.2024.pdf з додатками 12.07.2024 року між сторонами ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС». Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Медончак М.М. неодноразово подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на різні обставини. Згідно із положеннями ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Однак відповідно до ч. 3 тієї ж статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом на правову допомогу, про що свідчить заява його представника на ознайомлення з матеріалами справи. Вирішуючи клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду справи, суд враховує, що справа перебуває у провадженні протягом тривалого часу (позовна заява надійшла до суду 19.03.2025), у сторін було достатньо часу скористатись правом на подачу своїх пояснень, заперечень та обґрунтувань своєї позиції. Суд наголошує, що в матеріалах цієї справи зібрані докази, які в цілому дозволяють встановити та оцінити обставини справи, які є предметом судового розгляду, а відкладення розгляду справи у цій справі призведе до необґрунтованого затягування строків розгляду справи. За таких обставин, з метою недопущення порушення принципу розумності розгляду справи судом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Медончак М.М. про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, 03.01.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №126925 (індивідуальна частина) шляхом підписання його відповідачем електронним підписом. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 2.2.1. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно із п. 2.2.1. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 9334,00 гривень; надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 7000,50 гривень на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 2333,50 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5. кредитного договору. Пунктом 2.3.\~кредитного договору\~передбачено,\~що проценти\~за користування\~кредитом нараховуються\~за ставкою\~460,00% річних; тип процентної ставки фіксована; проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначеного у п. 2.6. цього кредитного договору та/або графіком платежів; розмір процентної ставки незмінний. У п. 2.4. кредитного договору вказано, що знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень; стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень; розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Відповідно до п. 2.5. кредитного договору комісія за надання кредиту складає 2333,50 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цього кредитного договору. У п. 2.6. кредитного договору закріплено загальний строк кредитування за цим договором, що складає 70 днів з 03.01.2024 (дата надання кредиту) по 13.03.2024. Отже, відразу після вчинених дій Відповідача, 03.01.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 12.07.2024- 24.02.2025, довідкою №2 від 11.11.2024 про успішність операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022 укладеного з ТОВ «ФК «Контрактовий дім», а також інформацією, наданою АБ «УКРГАЗБАНК», з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , АБ «УКРГАЗБАНК» емітувалась платіжна картка: [NUMBER] . Фінансовий номер клієнта [NUMBER] . 03.01.2024 12:36:00 відбулось зарахування на картковий рахунок суми [NUMBER] у розмірі 7000,50 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9192,09 грн, з яких: 6476,51 грн - заборгованість по кредиту; 2415,58 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 300,00 грн - комісія за кредитним договором. 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Позивач уклали Договір факторингу № 12072024 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 126925 від 03.01.2024. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 12072024 від 12.07.2024 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 9334,00 грн. Вказані обставини підтверджуються копією даного договору та витягу з реєстру прав вимоги до нього. Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідача становить 9192,09 грн, з яких: 6476,51 грн - заборгованість по кредиту; 2415,58 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 300,00 грн - комісія за кредитним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак, допустив неналежне виконання своїх обов`язків, порушив умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею, а тому вимоги позову в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. В договорі встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). За наведених обставин вимога про стягнення 300,00 грн комісії, яка хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач надав докази понесення 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що надана Адвокатським бюро «Тараненко і партнери», зокрема: договір про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025, додаткова угода №1 до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги на суму 7000,00 грн. Отже, наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат на правничу допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 7000,00 гривень. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: partial