Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та уточненим позовом до Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області, про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.09.1995 року між нею та її чоловіком [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою подальшого розпорядження вказаним майном позивачка звернулася до нотаріуса та надала документи на підтвердження свого права власності на житловий будинок. Однак, при перевірці інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стало відомо, що стосовно житлового будинку за адресою: [ADDRESS] застосовано обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 57115829; зареєстровано: 14.12.2006 16:35:52 реєстратором Лозівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження договір довічного утримання, серія та номер: р.№1135, виданий 09.04.1986, видавник:Лозівська ДНК. Зауважила, що наявність вказаного обтяження позбавляє її можливості розпорядитись належним майном. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. В судове засідання преставник відповідача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами. В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.\~13\~ЦПК\~України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору дарування від 01.09.1995 року та витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 11,14). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав за параметром запиту: [ADDRESS] наявний запис про заборону на нерухоме майно, вид обтяження заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження -57115829; зареєстровано: 14.12.2006 16:35:52; документи, подані для державної реєстрації: договір довічного утримання, серія та номер: р.№1135, виданий 09.04.1986, видавник:Лозівська ДНК; відомості про суб`єктів обтяження [PERSON] ; додаткові відомості про обтяження: перенесено з Єдиного реєстру заборон від 09.04.1986 року (а.с.14). Статтею 41\~Конституції\~України та статтею 1\~Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості розпорядитися своїм майном. Відповідно до ст.\~317\~ЦК\~України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.\~16\~ЦК\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. З огляду на те, що наявне обтяження на даний час не забезпечує виконання будь-якого зобов`язання, враховуючи відсутність обставин, які слугували підставою для накладення відповідного арешту, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved