Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністраці, в інтересах [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований\~там,\~що Громадянка\~ [PERSON] та\~ [PERSON] перебували\~у цивільному\~шлюбі,\~від якого\~мають малолітню\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~18.11.2024\~року малолітню\~ [PERSON] взято\~на облік\~дітей,\~які опинилися\~в складних\~життєвих обставинах до служби у справах дітей та сім`ї Управління у справах дітей, сім`ї, соціальної та ветеранської політики при Гостомельській селищній військовій адміністрації. Зазначено,\~що на\~громадян [PERSON] \~та [PERSON] \~неодноразово складалися\~адміністративні протоколи\~за невиконання\~батьківських обов`язків\~відповідно до\~частини 1,\~2\~статті 184\~кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення,\~які направлено\~до Ірпінського\~міського суду\~для прийняття\~рішення.\~Фахівцем із\~соціальної роботи\~Комунальної установи\~«Центр надання\~соціальних послуг»\~Гостомельської селищної\~ради надавалася\~соціальна підтримка,\~допомога в\~адаптації батьків,\~неодноразове направлення\~до психологів\~для вирішення\~складної ситуації,\~рекомендації пройти\~лікування від\~алкогольної залежності,\~адже самотужки\~родині важко\~справитись з\~даною проблемою,\~щоб почати\~жити в\~нормальних санітарних\~та соціальних\~умовах.\~Після постійних\~виїздів в\~родину скарги\~з боку\~сусідів,\~бабусі продовжувались,\~бо батьки\~вела себе\~неадекватно,\~постійно було\~чутно запах\~алкоголю,\~прогулянки з\~дитиною у\~такому ж стані, що було небезпечним для життя малолітньої доньки. Було здійснено виїзд комісії. Коли Комісія ввійшла в квартиру батьки, [PERSON] та [PERSON] розпивали спиртні напої на кухні, а 1, 5 місячна донька перебувала сама в кімнаті із ввімкненими мультфільмами, без догляду дорослих. На питання що відбувається батьки поводились агресивно, вживали нецензурну лексику, кричали, що вони можуть робити що завгодно, бо нікому дитина не потрібна і її не заберуть у них, а в кінці кінців, батько дитини, [PERSON] почав кричати, щоб забирали дитину, бо у них своє життя. 26 грудня 2024 року розглядалось питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Поки буде вирішуватись питання позбавлення батьківських прав дитина тимчасово влаштована в родину бабусі, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , але у зв`язку з неможливістю довгий час тримати дитину буде влаштовано до державного дитячого закладу. Органом опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації подано позовну заяву до Ірпінського міського суду Київської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхньої старшої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, просили позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати дитина з дня подачі позовної заяви і до досягнення нею повноліття на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] . Передати органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації малолітню [PERSON] , [INFO] для влаштування її подальшої долі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 24.07.2025 року від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла заява де просилось закрити провадження в частині позовних вимог до [PERSON] у зв`язку зі смертю останньої, та розглядати справу без участі представника позивача. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20\~серпня 2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог Органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації, поданої в інтересах дитини: [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подано заяву, де просили прийняти по справі заочне рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошенням на сайті «Судова Влада України». Будь-яких клопотань/заяв до суду не надходило. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Через відсутність від відповідачів клопотань та відзиву на позов, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що 15 листопада 2024 року складено відповідний актовий запис № 69 та Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади, [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання відповідача [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що листом КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області звернулися до Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельсьуої військової адміністрації де вказали, що 04.11.2024 року відбулися пологи у громадянки [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Та просили обстежити соціально-побутові умови за місцем проживання громадянки [PERSON] для можливості проживання в комфортних умовах матері з новонародженою дитиною. Встановлено, що на обліку у службі у справах дітей та сім`ї Управління у справах дітей та сім`ї гостомельської селищної військової адміністрації перебуває родина [PERSON] та [PERSON] , відносно яких станом на 12 листопада 2024 року подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з листа начальника служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, остання з метою формування у батьків навичок відповідального батьківства просила директора КУ «Центр надання соціальних послуг» [PERSON] організувати оцінювання потреб дитини та її сім`ї у соціальних послугах, надати соціальних послуг дитині та її сім`ї з урахуванням установлених потреб, у тому числі здійснення соціального супроводу. Відповідно до Наказу №1469 Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 18.11.2024 року, взято на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, малолітню [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з невиконанням батьками батьківських обов`язків. Відповідно до Обліково-статистичної картки дитини №0667533 від 18.11.2024 [PERSON] , [INFO] , взята на облік Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради з причин ухиляння батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків. [PERSON] має сестру [PERSON] , [INFO] , яка також перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради. Поряд з цим встановлено, що до ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області неодноразово (25.11.2024, 21.12.2024, 25.12.2024) надходили звернення про перебування [PERSON] і [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння в присутності дитини, систематичне зловживання алкоголем та невиконання належним чином своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини підтверджуються долученими до справами копіями листів ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, що адресовані начальнику Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області. Крім того, з таких вбачається, що відносно відповідачів [PERSON] та [PERSON] було складено адміністративний матеріал за ч. 2 ст.184 КУпАП, які були скеровані до Ірпінського міського суду Київської області для прийняття рішення. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , стан здоров`я ближче до задовільного, але потребує огляду вузьких спеціалістів. Під час візиту в родину, дитина залишена в ліжку, а батьки знаходились на кухні в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння. Батьки агресивні, не можуть встати на ноги, на контакт не йдуть. Батько дитини не заперечував проти вилучення дитини. Відповідно до розпорядження начальника Гостомельської селищної військової адміністрації № 2257 від 25.12.2024 року відібрано у батьків, [PERSON] та [PERSON] їх малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Наказом №1719 начальника служби Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 25.12.2024 року, тимчасово влаштовано влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] у родину бабусі, [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим розпорядженням Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області №2258 від 26.12.2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області від 15.07.2025 року, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 35 років, про що 15.07.2025 року складено відповідний актовий запис №261. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Викладене повністю узгоджується з актуальною судовою практикою Верховного Суду (справа №459/3411/17, постанова від 29.09.2021 року) щодо підстав та особливостей позбавлення батьківських прав, у зв`язку з невиконання батьківських обов`язків. При вирішенні спору суд виходить з того, що правовідносини між сторонами врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. (частини друга і четверта статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із статтею 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин мас здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Встановлені судом обставини у даній справі та дослідження докази, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Факти прямого ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачами щодо виховання дитини прямо підтверджуються зібраними доказами та документами, які знаходяться у матеріалах справи та показами свідків, допитаними у судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі №755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі №953/17837/19. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України). За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, це встановлено та гарантовано Конституцією України та Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , зловживає алкогольними напоями, не бажає ставати на шлях виправлення, не займається вихованням, належним забезпеченням та здоров`ям дитини, ухиляється від здійснення батьківських обов`язків, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої доньки, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити і вимогу позивача про стягнення аліментів та стягнути з відповідачів на користь установи чи особи на утриманні (під опікою) якої перебуватиме дитина аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саму дитину передати органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області для її подальшого влаштування. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь держави суму судового збору в загальному розмірі 2422 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved