Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

01.10.2025 представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 9 500 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що під час розгляду цивільної справи № 179/521/25 за позовною заявою Професійно-технічного училища № 88 до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення витрат за комунальні послуги позивачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 9 500 грн., які відповідають критеріям, визначеним ст. 137 ЦПК України. При поданні позову представником позивача у позовній заяві було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а також зазначено, що ним будуть подані докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 25.09.2025 було ухвалено рішення по справі, яким позовні вимоги позивача задоволені частково. Адвокатом для надання правової допомоги позивачу витрачено 9.5 годин, загальна сума на правничу допомогу складає 9\~500 грн. Витрати на правову допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 197 від 24.02.2025, додатковою угодою № 3 від 05.05.2025, актом № 1 від 16.06.2025, актом № 2 від 02.09.2025, актом № 3 від 30.09.2025, платіжною інструкцією № 02/09/2025 від 03.09.2025, платіжною інструкцією № 18/06/2025 від 19.06.2025. 08.10.2025 від представника відповідачів надійшло клопотання, згідно якої він не погоджується з заявленими витратами на правову допомогу у розмірі 9\~500 грн., за таких підстав: - під час подачі позовної заяви, представник не зазначив яка буде верхня межа судових витрат чим порушив порядок ЦПК, як підстава для стягнення таких витрат у майбутньому; - представник позивача не врахувала, що позовні вимоги були задоволені частково, а отже й витрати мають стягуватися пропорційно задоволеним вимогам; - подана представником позивача оплата послуг не відповідає строкам визначеним у додаткових угодах, бо останнє судове засідання було 25.09.2025 року, а позивач сплачує представнику по факту виконаних робіт, тож є підстави вважати, що оплати були за судові засідання по іншим справам, або додаткові угоди можливо складені заднім числом. Позовні вимоги судом задоволені частково, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу. Тому просить відмовити в ухваленні додаткового рішення, а у разі задоволення зменшити витрати до 2000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Магдалинівського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 25.09.2025 позовні вимоги Професійно-технічного училища № 88 до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення витрат по оплаті комунальних послуг задоволені частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПРОФЕСІЙНО-ТЕХНІЧНОГО УЧИЛИЩА № 88 витрат по оплаті комунальних послуг у розмірі 17 906,69 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот шість гривень 69 копійок). Стягнути з [PERSON] на користь Професійно технічного училища № 88 судовий збір у розмірі 1\~009 грн. 33 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Професійно технічного училища № 88 судовий збір у розмірі 1\~009 грн. 33 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Професійно технічного училища № 88 судовий збір у розмірі 1\~009 грн. 33 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення\~судових\~дебатів у\~справі або\~протягом пяти днів\~після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Розглядаючи заяву представника позивача про компенсацію судових витрат позивача на правову допомогу, суд приходить до наступного. 01.10.2025 від представника позивача адвоката Сустав Н.В. надійшла до суду заява про стягнення судових витрат, до якої додано: - договір про надання правничої допомоги № 197 від 24.02.2025 укладений між адвокатом Сустав Н.В. та ПТУ № 88, згідно умов якого гонорар адвоката за даним договором визначається за домовленістю сторін на підставі доручення клієнта. Виплата гонорару здійснюється клієнтом у розмірі, що встановлюється за домовленістю сторін. Сторонами складається акт виконаних робіт, наданих послуг. Клієнт перераховує суму винагороди після підписання акту виконаних робіт (надання правничої допомоги) на розрахунковий рахунок адвоката. (т. 2 а. с. 100-101); - додаткова угода № 3 від 05.05.2025, відповідно до якого сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги є фіксованим в незалежності від витраченого часу та об`єму роботи. В даній додатковій угоді зазначено характер правничої допомоги (послуги) та її вартість (т. 2 а. с. 102); - акт № 1 від 16.06.2025 прийому-передачі послуг за додатковою угодою № 3 від 05.05.2025 за договором про надання правничої допомоги № 197 від 24.02.2025, відповідно до якого адвокат виконав наступну роботу по справі 179/521/25: ознайомлення з матеріалами справи 5 год. 2000 грн.; клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції поза межами приміщення суду 0,5 год. 1000 грн.; участь у судовому засіданні 0,5 год. 1000 грн.; участь у судовому засіданні 0,5 год. 1000 грн.. (т. 2 а. с. 105); - акт № 2 від 02.09.2025 прийому-передачі послуг за додатковою угодою № 3 від 05.05.2025 за договором про надання правничої допомоги № 197 від 24.02.2025, відповідно до якого адвокат виконав наступну роботу по справі 179/521/25: участь у судовому засіданні 0,5 год. 1000 грн.; участь у судовому засіданні 0,5 год. 1000 грн. (т. 2 а. с. 106); - акт № 3 від 30.09.2025, прийому-передачі послуг за додатковою угодою № 3 від 05.05.2025 за договором про надання правничої допомоги № 197 від 24.02.2025, відповідно до якого адвокат виконав наступну роботу по справі 179/521/25: участь у судовому засіданні 1 год. 1000 грн.; заява про ухвалення додаткового рішення 1 год. 1500 грн.. (т. 2 а. с. 99); - платіжну інструкцію № 02/09/2025 від 03.09.2025, відповідно до якої ПТУ № 88 перерахувало адвокату Сустав Н.В. 2000 грн. (т. 2 а. с. 103); - платіжну інструкцію № 18/06/2025 від 19.06.2025, відповідно до якої ПТУ № 88 перерахувало адвокату Сустав Н.В. 5000 грн. (т. 2 а. с. 104); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. (т. 2 а. с. 107). Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані із\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1, 3 статті\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3\~статті 134 ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі № 466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи вони вже сплачені чи тільки мають бути сплачені. Сплативши вартість послуг за надання правничої допомоги, позивач погодився саме з визначеним розміром, однак для стягнення понесених витрат з відповідача, необхідно довести їх відповідність критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial