Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явлених позовів. В серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 28 серпня 1997 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули у власність наступне майно: автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель - В 180, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3220886200:05:003:0054, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього подружнього життя позивач сумлінно працював для забезпечення належного фінансового стану сім`ї. В свою чергу, [PERSON] не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї та ніколи не працювала. Крім цього, діти перебувають на повному утриманні позивача, саме ним сплачуються витрати на навчання, лікування спільних дітей. За таких обставин [PERSON] вважає, що існують підстави відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ним право власності на: частини автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель - В 180, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; на частини садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; частини земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером 3220886200:05:003:0054, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за [PERSON] право власності по частині у вказаному рухомому та нерухомому майні. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Крім цього, було задоволено клопотання представника позивача Середи А.П. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (т.1 а.с.152-153). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника позивача Середи А.П. про витребування у ГУ ДПС Київської області відомостей про джерела/суми нарахованого, утриманого та сплаченого податку та військового збору [PERSON] за період з 28 серпня 1997 року по дату отримання запиту (т.1 а.с.161-162). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача Середи А.П. про витребування від адміністрації Державної прикордонної служби відомостей про перетинання державного кордону України [PERSON] в період з 01 січня 2022 року по дату отримання запиту (т.1 а.с.163-164). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.181). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2025 року було задоволено клопотання [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т.1 а.с.221-222). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т.1 а.с.226-227). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив повернутись до підготовчого провадження (т.1 а.с.233-236). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.107). 3. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача Середа А.П. підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким вказав, що відповідач не заперечує проти поділу спільного майна, але не погоджується з варіантом, запропонованим позивачем, оскільки такий варіант порушує принцип рівності часток подружжя. Тому представник відповідача [PERSON] просив суд ухвалити рішення про поділ майна подружжя, не застосовуючи відступ від рівності часток. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що в період часу з 28 серпня 1997 по 17 листопада 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року (т.1 а.с.20). 28 лютого 2017 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220886200:05:003:0054 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, Ревненська сільська рада. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Оленцевич О.А., зареєстрованого в реєстрі за №348 (т.1 а.с.30-32) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 липня 2024 року (т.1 а.с.34-37). 30 листопада 2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель - В 180, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т.1 а.с.25-26). 08 грудня 2020 року державний реєстратор Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко В.В. прийняв рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.34-37). Спірні правовідносини регулюються гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч.2, ч.3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За змістом ч.1 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз.3 п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі ними було придбано: земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220886200:05:003:0054 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, Ревненська сільська рада; автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель - В 180, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . Тому автомобіль, домоволодіння по [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220886200:05:003:0054 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, Ревненська сільська рада, є об`єктами спільної сумісної власності сторін по справі, що у повній мірі узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] та [INFO] - [PERSON] . Батьками яких є: матір [PERSON] та батько [PERSON] , згідно копій свідоцтв про народження дітей з нотаріально посвідченим перекладом з російської мови на українську мову (т.1 а.с.22-24,27-29). [PERSON] є студенткою заочної форми навчання за спеціальністю «Економіка», освітньо-професійної програми «Прикладна статистика та бізнес аналітика» Національної академії статистики, обліку та аудиту (т.1 а.с.78-79, 80-81, 85). В свою чергу, [PERSON] є учнем Вищої професійної школи та середньої промислової школи електротехніки м. Пльзень (т.1 а.с.66-67, 82-84). З квитанції (т.1 а.с.89) вбачається, що [PERSON] оплатив вартість навального семестру за навчання [PERSON] у розмірі 10750 гривень. Інші копії квитанцій, надані позивачем (т.1 а.с.91-93,97,104,107-109,113-14) судом оцінюються критично як доказ оплати вартості навчання, лікування та інших потреб дітей, зважаючи на те, що вказані квитанції не містять відомостей про отримувача грошових коштів та призначення платежу. Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. В той час як [PERSON] та [PERSON] вже досягнули 18 річного віку, тобто є повнолітніми особами. За таких обставин судом не вбачається правових підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя на підставі ч.2 ст.70 СК України, тобто в силу того, що [PERSON] ухиляється від участі в утриманні дітей. Крім цього, згідно копій квитанцій (т.1 а.с.94-96,98-103,105-106,110-112,115-119) [PERSON] оплачує витрати по утриманню спірного будинку та автомобіля. Проте, вказана обставина також не є підставою для збільшення розміру частки позивача у спільному майні подружжя. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (т.1 а.с.38-41) в 2011 році розмір заробітку [PERSON] становив 5563 гривень 63 копійки, в 2012 році - 49440 гривень, в 2013 році - 54907 гривень 68 копійок, в 2014 році - 44381 гривень 87 копійок, в 2015 році - 40057 гривень 17 копійок, в 2016 році - 60380 гривень 91 копійок, в 2017 році - 70557 гривень 20 копійок, в 2018 році - 114406 гривень 16 копійок, в 2019 році - 132134 гривень 62 копійки, в 2020 році - 156081 гривень 43 копійки, в 2021 році - 198532 гривень 60 копійок, в 2022 році - 200362 гривень 61 копійки, в 2023 році - 212101 гривень 56 копійок. В той же час, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (т.1 а.с.172-177) в період з 1998 року по 2002 рік, а також в період з 2003 по 2007 рік, з 2008 року по 2012 рік відсутня інформація про доходи [PERSON] . В 2017-2018 роках [PERSON] отримувала заробітну плату від [PERSON] в загальному розмірі 79599 гривень 34 копійки, в 2020 році - від ТОВ «Еко» у загальному розмірі 9069 гривень 77 копійок, за період з 1-го кварталу 2023 року по 3-тій квартал 2024 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. Водночас, як вказав Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2024 року у справі №686/21098/22 (провадження №61-10896св24) спростування презумпції спільності майна подружжя потребу є доведення обставин придбання спірного майна за рахунок особистих (не подружніх) коштів, а не шляхом доведення відсутності доходів у іншого з подружжя, адже відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За таких обставин інформація щодо відсутності у [PERSON] особистих доходів у спірний період не може бути підставою збільшення розміру частки [PERSON] у спірному нерухомому та рухомому майні до частин. З огляду на викладені обставини в їх сукупності це суд, вважає, що за позивачем та відповідачем належить визнати право власності по частці в земельній ділянці площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220886200:05:003:0054 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, Ревненська сільська рада, по частці в автомобілі марки «Mercedes-Benz», модель - В 180, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , а також по частці в садовому будинку за адресою: [ADDRESS] . 7. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 12861 гривень 36 копійок (т.1 а.с.1,2). Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме на 66,7%. З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 8578 гривень 53 копійки (12861,36 / 100% ? 66,7%). Встановлено, що представництво інтересів [PERSON] здійснювала адвокат Середа А.П. на підставі ордера серії АІ №1663640 від 13 серпня 2024 року (т.1 а.с.137), договору про надання професійної правничої допомоги №16 від 19 липня 2024 року, укладеного між [PERSON] та АБ «Віктора Хом`яка» (т.1 а.с.196-199) та договором про співробітництво №16/1 від 19 липня 2024 року, укладеного між АБ «Віктора Хом`яка» та адвокатом Середою А.П. (т.1 а.с.200-201). З платіжних інструкцій (т.1 а.с.204-205,211-213, т.2 а.с.119,121,123,124) та акту наданих послуг №8 від 11 березня 2025 року вбачається, що адвокат Середа А.П. надала послуги з представництва інтересів [PERSON] у суді першої інстанції у цивільній справі №359/8757/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, вартістю 29000 гривень. Всупереч вимогам ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України відповідач та її представник [PERSON] не спростували, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені на 37,5%. З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 19343 гривень (29000 : 100% ? 66,7%). На підставі викладеного та

Outcome: partial