Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

20 червня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра звернувся прокурор в інтересах Дніпровської міської ради із вищевказаною заявою окремого провадження, в обґрунтування якої послався на те, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . За адресою вказаної квартири зареєстровано з 30 листопада 1995 року одну особу - [PERSON] , 1955 року народження. За даними КП «Теплоенерго» ДМР особовий рахунок споживача житлово-комунальних послуг за адресою вказаної квартири оформлено також на [PERSON] , а станом на 01 травня 2025 року наявна заборгованість в розмірі 56750,46 гривень. 15-17 квітня 2025 року [PERSON] , [INFO] , померла, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останній спадкове майно, зокрема на згадану вище квартиру. У спадковому реєстрі інформація про заповіти, спадкові договори, укладені [PERSON] , а також видані на спадкове майно після її смерті відсутня, спадкова справа після смерті вказаної особи також не заводилась. Встановлено, що у [PERSON] відсутні спадкоємці. В той же час, у актовому записі про смерть №323 від 26 квітня 2024 року, складеному Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), неправильно зазначено прізвище померлої - « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Поховання [PERSON] , [INFO] , здійснювалось за кошти міського бюджету як померлої одинокої особи. Посилаючись на низку долучених до заяви письмових доказів, зокрема складених в рамках кримінального провадження, розпочатого за фактом виявлення трупу [PERSON] , [INFO] , копію паспорту померлої, прокурор і вважає, що при складенні вищевказаного актового запису про смерть №323 від 26 квітня 2024 року допущено помилку в написанні прізвища померлої, а саме замість правильного « [PERSON] » зазначено неправильне « [PERSON] », що і стало підставою для звернення до суду із даною заявою окремого провадження, в якій прокурор, посилаючись на неможливість позасудового виправлення такої помилки з огляду на норми законодавства, а також на необхідність виправлення такої помилки задля подальшого вирішення питання про визнання спадщини відумерлою, просив суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть із подальшим внесенням відповідних змін до такого актового запису. Крім того, посилаючись на те, що у померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , відсутні спадкоємці, заповіти, спадкові договори померлою не складались/не укладались, спадкова справа після її смерті не заводилась, однак відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, але Дніпровська міська рада заяву про визнання зазначеної квартири як спадщини відумерлою до суду так і не подала до теперішнього часу, тобто не здійснює належним чином захист інтересів держави, прокурор звернувся до суду із даною заявою окремого провадження, в якій просив також визнати означену квартиру відумерлою спадщиною, передавши її у комунальну власність територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 25 червня 2025 року заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до судового розгляду по суті. Також цією ж ухвалою до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Шосту ДДНК. В судовому засіданні прокурор, представник заявника вимоги заяви окремого провадження підтримали, просили задовольнити такі вимоги в повному обсязі з викладених у заяві окремого провадження підстав та обставин. Заінтересовані особи в судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від заінтересованих осіб Центрально-міський ВДРАЦС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса), адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради до суду надійшли заява та клопотання відповідно про розгляд справи за відсутності представників вказаних заінтересованих осіб. За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.10, 211, 223, 294, 337 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи. Вислухавши прокурора та представника заявника, заінтересовану особу, допитавши свідків, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2024 року ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження №12024041630000545 із кваліфікацією за ст.115 ч.1 КК України за фактом виявлення за адресою [ADDRESS] трупу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з ЄДРДР, копією рапорту працівника поліції. 22 квітня 2024 року складено лікарське свідоцтво про смерть №806не на ім`я [PERSON] , [INFO] , дато смерті зазначено [INFO] , а адресою місця смерті [ADDRESS] , причина смерті - неуточнена причина смерті. Копія лікарського свідоцтва про смерть наявна в матеріалах справи. 26 квітня 2024 року Центральним ВДРАЦС у місті Дніпрі ПМУМЮ(м. Одеса) складено актовий запис цивільного стану №323 про смерть [PERSON] , [INFO] , а також видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , датою смерті вказано 15017 квітня 2024 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва, копією листа Амур-Нижньодніпровського ВДРАЦС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) від 09 травня 2025 року. [PERSON] , [INFO] , було поховано за кошти міського бюджету м. Дніпра на замовлення КЗ «ДОБСМЕ» ДОР, що підтверджується копією листа КП «Міська ритуальна служба» ДМР, копією розрахунку замовлення на ритуальні послуги, копією замовлення КЗ «ДОБСМЕ» ДОР. Разом з тим, як слідує зі змісту копії паспорту громадянина України серія [NUMBER] правильними анкетними даними померлої особи є наступні: [PERSON] , [INFO] , а адресою місця реєстрації значиться [ADDRESS] . За таких обставин постановою слідчого СВ ПВ №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29 квітня 2024 року, постановленою в рамках кримінального провадження №12024041630000545, вирішено вважати вірними анкетні дані померлої особи як [PERSON] , [INFO] . Постановою слідчого СВ ПВ №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29 квітня 2024 року кримінальне провадження №12024041630000545 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення. Копіям постанови наявна в матеріалах цивільної справи. Відтак, з викладеного слідує, що при складенні актового запису цивільного стану №323 від 26 квітня 2024 року Центральним ВДРАЦС ПМУМЮ (м. Одеса) про смерть [PERSON] , [INFO] , в графі «прізвище» померлої особи неправильно зазначено « [PERSON] » замість правильного прізвища померлої особи « [PERSON] ». Однак виправити вказану помилку в позасудовому порядку можливість у прокурора та/або заявника відсутня, оскільки таке виправлення можливе лише за заявою осіб, що перебувають у родинних стосунках із померлою особою. Викладене підтверджується копією листа Центрально-міського ВДРАЦС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) від 26 червня 2025 року. Зі змісту копії листа Шостої ДДНК від 01 травня 2025 року, копій інформаційних довідок зі спадкового реєстру слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіти останньою за життя не складались, спадкові договори не укладались. Відповідно до копій листів Індустріального ВДРАЦС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) від 15 травня 2025 року, від 19 червня 2025 року, копії листа Амур-Нижньодніпровського ВДРАЦС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) від 09 травня 2025 року в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про державну реєстрацію смерті, шлюбу, розірвання шлюбу щодо [PERSON] , [INFO] , а також не знайдено актових записів про державну реєстрацію народження, де матір`ю вказана [PERSON] , [INFO] . Натомість виявлено актовий запис про смерть №323 від 26 квітня 2024 року, складений Центральним ВДРАЦС у місті Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) про смерть [PERSON] , [INFO] . В той же час, згідно копії листа КП «ДМБТІ» ДМР від 17 квітня 2025 року станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] містяться відомості про зареєстроване права власності на вказану квартиру за [PERSON] . Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у вказаному реєстрі станом на 19 червня 2025 року відомості про власника квартири [ADDRESS] відсутні. Відповідно до копії листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 15 квітня 2025 року за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою [ADDRESS] в період з 01 вересня 1991 року станом на 15 квітня 2025 року була зареєстрована одна особа - [PERSON] , яка була зареєстрована з 30 листопада 1995 року по дату складення листа. Судом також встановлено, що КП «Теплоенерго» ДМР для надання послуг з постачання теплової енергії за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] оформлено особовий рахунок, за яким станом на 01 травня 2025 року обліковується заборгованість в розмірі 55821,78 гривень за надання послуги з постачання теплової енергії та 928,68 гривень за послугу з абонентського обслуговування. Викладене підтверджується копією листа КП «Теплоенерго» ДМР, копією відомостей з особового рахунку. Згідно листа Дніпровської міської ради від 10 червня 2025 року вказаним заявником заходи претензійно-позовного характеру щодо визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON] - квартири [ADDRESS] не виживались. Копія листа наявна в матеріалах справи. Наведені вище фактичні обставини, а саме, що прізвищем померлої [INFO] мешканки квартири [ADDRESS] було [PERSON], і що остання не мала родичів та спадкоємців, була одинокою особою, підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] . Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про місцеве самоврядування», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затвердженими наказ Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правил внесення змін). Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений ст.315 ч.1 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Нормами ст.49 ЦК України, ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Положеннями ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. В свою чергу, за змістом пп.2.13.1 п.2.13, пп.2.16.7 п.2.16 Правил внесення змін підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом ст.ст.293, 334 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. За змістом положень ст.ст.1216, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. За змістом норм ст.ст.1220, 1268-1270, 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). В свою чергу, частиною 1 ст.1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Частинами 2, 3 ст.1277 ЦК України встановлено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. За змістом ст.143 Конституції України, ст.172 ЦК України, ст.ст.5, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом, зокрема управляють майном, що є у комунальній власності. За змістом норм ст.ст.16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.327 ЦК України визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, в тому числі на нерухоме майно та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності (правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності) здійснюють відповідні ради. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Нормою ст.338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. За змістом ст.ст.76, 89, 95, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 17 листопада 2021 року по справі №759/3119/16-ц, від 26 листопада 2021 року по справі №263/877/21, від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, 23 грудня 2021 року по справі №554/1618/21, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року по справі №200/14136/17) Встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану має розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження. Такий правовий висновок вбачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі №466/1150/18, а також постанови Верховного Суду від 24 липня 2024 року по справі №759/22492/23. Спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (ч.2 ст.1277 ЦК України). Також звертає на себе увагу, що за положеннями глави дев`ятої розділу IV ЦПК України справи за заявою про визнання спадщини відумерлою розглядаються в окремому провадженні із залученням органу самоврядування та усіх заінтересованих осіб. Орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовами в порядку позовного провадження на захист свого інтересу. Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року по справі №461/12525/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 23 липня 2025 року по справі №645/7560/18. Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури (постанови Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі №712/14171/21, від 25 липня 2023 року у справі №204/3252/21, від 22 квітня 2024 року у справі №205/5655/21, від 17 липня 2024 року у справі №522/1364/20, від 10 липня 2024 року у справі №521/15714/22). Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі (постанова Верховного Суду від 30 липня 2025 року по справі №205/5648/23). Приписи частини другої статті 1277 ЦК України не передбачають кінцевого (присічного) строку для подання заяви про визнання спадщини відумерлою (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року по справі №522/2960/20). Спираючись на наведені вище норми законодавства та правові позиції судів касаційної інстанції, а також враховуючи, що в ході розгляду справи знайшли підтвердження заявлені прокурором такі фактичні обставини, як смерть власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] 15-17 квітня 2024 року, яка була одинокою особою, однак реєстрація смерті останньої шляхом складення відповідного актового запису цивільного стану №323 від 26 квітня 2024 року Центральним ВДРАЦС ПМУМЮ (м. Одеса) про смерть відбулась із зазначенням в графі «прізвище» померлої особи замість правильного « [PERSON] » неправильного прізвища « [PERSON] » через допущення помилки у лікарському свідоцтві про смерть, а виправлення такої помилки неможливе в позасудовому порядку за ініціативою органів прокуратури та/або місцевого самоврядування (заявника), однак є необхідним для подальшого вирішення питання про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, суд приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість, доведеність, а отже і необхідність задоволення вимог заяви про встановлення факту неправильності у вказаному актовому записі про смерть із подальшим внесенням до нього відповідних змін. Останнє, в свою чергу, а також приймаючи до уваги відсутність у померлої власниці кватири [PERSON] спадкоємців за заповітом та/або за законом, не укладення нею спадкових договорів, сплив з часу відкриття спадщини на момент звернення прокурора до суду даною заявою окремого провадження більше одного року, невчинення Дніпровської міською радою жодних дій щодо звернення до суду за викладених обставин із заявою про визнання спадщини відумерлою, є підставою для висновку суду і про необхідність задоволення і вимог даної заяви окремого провадження про визнання згаданої вище квартири відумерлою спадщиною із подальшим її переданням у комунальну власність територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved