Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», через свого представника звернулося до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4340861 від 11.05.2021 р. в сумі 8404,20 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 11.05.2021 за власного волевиявлення в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «МІЛОАН» відповідач подав заявку на отримання кредиту № 4340861. Електронний підпис накладено відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Таким чином, між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір № 4340861 від 11.05.2021 та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховано кошти в розмірі - 2\~100,00 грн. ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у користування. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, утворилась заборгованість. 10.08.2021 року згідно умов Договору відступлення права вимоги № 06Т ТОВ «МІЛОАН» відступив право вимоги за кредитним договором №4340861 від 11.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. Таким чином, згідно договору, заборгованість відповідача перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить: 8\~404,20 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2 100,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 6 304,20 грн. Зазначає, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту в строки, передбачені кредитним договором року, що зумовило звернення до суду. Тому, позивач просить стягнути заборгованість та судові витрати з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Позивач до суду не забезпечував свого представника, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився про розгляд справи належним чином повідомлявся про причини його неявки суду не відомо. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників (а.с. 58). 25.06.2025 через електронний суд направлено додаткові пояснення представника позивача у відповідь на ухвалу суду щодо належності підтвердження підписання електронним підписом договору відповідачем та щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштамми. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась на адресу відповідача за місцем реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вищевказані особи скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.05.2021 року відповідач подав заявку на отримання кредиту № 4340861 і шляхом внесення одноразового цифрового ідентифікатора підписав такий договір, що підтверджується анкетою від 11.05.2021 (а.с. 11). Тому, між ТОВ «ФК «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4340861 від 11.05.2021, згідно якого сума кредиту, первинний строк кредиту, а також розмір процентної ставки визначаються у відповідних Спеціальних умовах (п.п.1.1. - 1.5. пункту 1 «Предмет договору») (а.с. 31-36). Відповідно до п.1.2. сума кредиту становить 2 100,00 грн. Пунктом 1.3., 1.4. зазначено строк кредиту 20 днів з кінцевою датою: 31.05.2021. Пунктом 1.5.2. договору передбачені проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредиту. Пунктом 1.6. стандартна ставка за користування кредитом 5,0% від фактичного залишку кредиту. У відповідності до п. 2.2.3. проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначені договором, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків,коли за умовами визначена ставка протягом первісного строку кредитування , що запропонована позичальнику і є меншою за стандартну ставку. Згідно пункту 2.3.1.2. позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами, але не більше 60 днів. Таким чином, 11.05.2021 між ТОВ «ФК «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір № 4340861 про споживчий кредит, який підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. 11.05.2021 на банківську картку відповідача [PERSON] було перераховано 2 100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 45969991. (а.с.38) . 10.08.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір відступлення права вимоги № 06Т, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимог (а.с. 20-27). Згідно витягу з реєстру сума заборгованості на момент відступлення права вимоги боржника [PERSON] за договором № 4340861 від 11.05.2021 становить 8\~404,20 грн. ( а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та який підписано представником ТОВ «ФК «МІЛОАН» заборгованість відповідач за кредитним договором № 4340861 від 11.05.2021 року становить 8\~404,20 грн. (а.с. 18). 27.09.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» направило на поштову адресу відповідача [PERSON] досудову вимогу про сплату заборгованості за договором №4340861 від 11.05.2021 року у розмірі 8\~404,20 грн. (а.с.40) для належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Законом України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Тобто, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 31.05.2021, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та який підписано представником ТОВ «ФК «МІЛОАН» заборгованість відповідачки за кредитним договором №4340861 від 11.05.2021 становить 8\~404,20 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту 2 100,00 грн, заборгованість за відсотками (20 днів строку надання кредиту по 0,01% за кожен день користування кредитом + 60 днів пролонгації за стандартної ставки після закінчення строку в розмірі 5%) 6\~304,20 грн. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, згідно наданих суду доказів - документів вбачається, що після укладення кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти, проте допустив прострочення погашення заборгованості в строк визначений договорами, графіком платежів, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже відповідач повністю свої зобов`язання по погашенню боргу не виконав, у зв`язку з чим позивач відповідно до ст. ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України має право вимагати стягнення заборгованості за договором в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (а.с.8), а також здійснено витрати на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано договір № 01/11 про надання правової допомоги від 12.02.2025 (а.с.28); \~акт про\~підтвердження факту\~надання правничої\~(правової)\~допомоги адвокатом\~(виконання\~робіт,\~надання послуг)\~від 19.02.2025 року на\~суму 4\~000,000\~грн.\~(а.с.\~10);\~ \~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг), виконаних адвокатом необхідних для\~надання правничої\~(правової)\~допомоги за\~позовом ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~щодо стягнення\~кредитної заборгованості\~(а.с.\~19). Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого відповідач не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість за користування кредитом, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтовані та доведені наданими доказами, в свою чергу, відповідач не надав доказів на спростування наявної заборгованості, а також відзиву на позовну заяву не подавав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved