Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

У липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.07.2020 року між акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № КК/18916, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 08.11.2023 року заборгованість за кредитним договором складала 35 395,52 грн, у тому числі строкове тіло 0 грн, прострочене тіло - 21 460,98 грн, строкові проценти 0 грн, прострочені проценти - 13 934,54 грн. За період з 09.11.2023 року до 31.01.2025 року відповідно до умов кредитного договору на суму заборгованості нараховано проценти за користування кредитом, зокрема станом на 31.01.2025 року - 20 175,45 грн. Загалом сума заборгованості за кредитним договором складає 55 570,97 грн. На підставі договору факторингу від 08.11.2023 року АТ «Кредобанк» відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Марин-Фінанс»). 12.12.2024 року рішенням № 12/12/24-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс», відповідно позивачем набуто право вимоги до відповідача. З метою досудового та добровільного врегулювання спору 30.06.2025 року на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні. Дану вимогу відповідачем залишено без реагування, заборгованість не погашено. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 570,97 грн, з яких: прострочене тіло в розмірі 21 460,98 грн, прострочені проценти в розмірі 13 934,54 грн, строкові проценти в розмірі 20 175,45 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в його відсутності та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 16.07.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Кредобанк» та підписав анкету-договір № 26202081406549/980/РКО про надання комплексних банківських послуг з додатками (а.с.13). 16.07.2020 року відповідачем підписано анкету-заяву № 18916 на отримання ліміту по кредитній картці (а.с.13). 16.07.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № KK/18916. Відповідно до копії договору № KK/18916 від 16.07.2020 року, на кожній сторінці якого наявний підпис відповідача та представника банку, сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору: максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн; дата встановлення поточного ліміту кредитної лінії; строк (термін) повернення кредиту до 15.07.2023 року (включно); проценти за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % річних; порядок видачі кредиту в межах поточного ліміту кредитної лінії безготівково; порядок повернення кредиту. Згідно з пунктами 4.1., 4.2. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за ставкою 36,00 %. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною пунктом 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Таким чином, судом встановлено факт укладення 16.07.2020 року договору кредитної лінії № KK/18916 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , за яким у відповідача виник обов`язок повернути банку грошові кошти, отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з копією витягу з договору факторингу з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023 року АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» уклали договір факторингу з відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами (а.с. 9). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 08.11.2023 року, що є додатком № 1 до договору факторингу з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023 року, АТ «Кредобанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» права грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору № КК/18916 від 16.07.2020 року. Заборгованість станом на 08.11.2023 року становить 35 395,52 грн (а.с.23). Згідно з копією рішення № 12/12/24-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» вирішено змінити найменування товариства на ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс» (а.с. 22). При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 ЦК України). Встановлено, що кредитор виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору, однак, як вбачається з досліджених доказів, відповідачем умови кредитного договору не виконані, в передбачений кредитним договором строк грошові кошти не повернуто. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс» перейшло право кредитора за кредитним договором № КК/18916 від 16.07.2020 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідача повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою від 30.06.2025 року щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні (а.с.12). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом установлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором № КК/18916 від 16.07.2020 року. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № КК/18916 від 16.07.2020 року, загальний розмір заборгованості станом на 08.11.2023 року становив 35 395,52 грн, з яких: 21 460,98 грн заборгованість за тілом кредиту (прострочена); 13 934,54 грн сума заборгованості за процентами (прострочена); сума заборгованості станом на 31.01.2025 року становить 55 570,97 грн, оскільки з 09.11.2023 року до 31.01.2025 року позивачем здійснено нарахування процентів у розмірі 20 175,45 грн. Таким чином, всупереч умов кредитного договору відповідач свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 570,97 грн суду не надано, відповідач не скористався своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 363 від 02.07.2025. Ураховуючи зазначене, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн суд приходить до наступного. Як встановлено, загальна сума витрат позивачем на професійну правничу допомогу складає 6 000,00 грн. У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також застосовує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Встановлено, що до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої допомоги № 1341466 від 24.01.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001330 від 01.02.2019 року, акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 27.01.2025 року № 1, договір про надання правничої допомоги № 24/01/25 від 21.01.2025 року, з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом становить 6 000, 00 грн. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи, та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача. З врахуванням наведеного, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved