Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (далі - КП ВМР «ВМТЕ») звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2024 року включно у розмірі 14570,20 грн, з урахуванням суми 3% річних та суми втрат від інфляційних процесів, на підставі положень ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 651 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830, зі змінами, Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, зі змінами. Свій позов мотивувало тим, що житлове помешкання за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані та проживають відповідачі, забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», яке належної якості та своєчасно надає послуги з постачання теплової енергії за вищевказаною адресою. Відповідачі, порушуючи умови п.5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належним чином не виконували свої зобов`язання за спожиті послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2024 року утворилася заборгованість, яка, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, становить 14570,20 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідачів. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, однак зважаючи, що він не відповідає положенням ст.178 ЦПК України суд не прийняв його до розгляду. Відповідач [PERSON] правом на відзив не скористалася. Позивачі подали заяву про зменшення позовних вимог, однак зважаючи, що вона подана з порушення строків, встановлених ст.49,279 ЦПК України, суд залишив її без розгляду, однак зважає, що позивач не підтримує вимоги в частині сплати відповідачами суми заборгованості в 2025 році. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст. 526, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 зі змінами, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 зі змінами. Судом установлено, що помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». З витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця слідує, що на ім`я [PERSON] , який проживає та постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За даною адресою також зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , та двоє неповнолітніх дітей. КП ВМР «ВМТЕ» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених ст. 526, 625 ЦК України, Закону України „Про житлово-комунальні послуги", Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 зі змінами, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2019 року № 1182 зі змінами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до ст.7 цього закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Порядок укладення таких договорів, передбачений ст.13 вказаного закону. Відповідно до ч.4, 5 цієї норми, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. КП ВМР «ВМТЕ» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, опублікувавши текст на веб-сайті підприємства. Тобто з 01 листопада 2021 року почали діяти, зокрема Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води та Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання, укладеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» в редакції постанови від 08 вересня 2021 року №1023 та постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» в редакції постанови від 08 вересня 2021 року №1022. Враховуючи те, що станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості, які свідчили про те, що співвласники багатоквартирного будинку, де мешкають відповідачі, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, а тому суд дійшов висновку, що між сторонами справи укладені договори та відповідно між ними існують правовідносини, які врегульовані вищевказаними Типовими договорами. Водночас слід також зазначити, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає передбачений п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Позивач, звертаючись до суду, просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2023 року до 31 грудня 2024 року. У цей період відносини між сторонами регулюються Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та Типовим індивідуальним договором положенням про надання послуг з постачання гарячої води, які діють з 01 листопада 2021 року. Вищевказаними типовими договорами визначено, що споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послугу в строки і на умовах, що визначені договорами. Споживач здійснює оплату за цими договорами щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Щомісяця позивач у вказаний період нараховував по вказаному помешканню плату за надані послуги теплової енергії та абонплату, однак кошти за вказані послуги не сплачувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Докази щодо звернення в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг чи їх ненадання чи надання цих послуг іншою особою (не позивачем) у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , слідує, що за період з 01 лютого 2023 року по 31 грудня 2024 року заборгованість становить 14570,20 грн, з яких: 13329,26 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 235,65 грн 3% річних від суми заборгованості; 1005,29 грн сума втрат від інфляційних процесів (а.с.7). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2025 року скасовано судовий наказ, виданий 26 березня 2025 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/7885/25 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованості за послуги централізованого теплопостачання в розмірі 14570,20 грн та судовий збір. Як слідує з оборотної відомості станом на 01 вересня 2025 року відповідачі в квітні 2025 року та у серпні 2025 року сплатили заборгованість у сумі 2200,00 грн та 10000,00 грн відповідно та позивач враховує їх у визначення суми заборгованості, про що подана ним заява про зменшення вимог. Суд зважає, що ця заява в силу норм ЦПК України не прийнята до розгляду заяву, однак враховує, що позивач в частині сплати відповідачем частини заборгованості не підтримує позовні вимоги. Отже заборгованість відповідачів за період з 01 лютого 2023 року по 31 грудня 2024 року з урахуванням часткової проплати становить: 2370,20 грн, з яких: 1129,26 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 235,65 грн 3% річних від суми заборгованості; 1005,29 грн сума втрат від інфляційних процесів. При цьому суд звертає увагу, що відповідачі доказів щодо ненадання таких послуг чи щодо звернення в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних комунальних послуг, чи надання цих послуг іншою особою (не позивачем) не надали. Отже, суд дійшов висновку, що встановлена сума заборгованості в розмірі 2370,20 грн підлягатиме стягненню з відповідачів. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1514,00 грн з кожного. При розподілі судових витрат суд враховує, що позивач не підтримував своїх вимог унаслідок сплати частини боргу відповідачами після пред`явлення позову, а тому відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, такі витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial