Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

До Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.03.2021 відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" договір про надання фінансових послуг №2106863764171 та отримала кредит у розмірі 3000 грн. строком на 16 днів. П.1.9 Договору передбачено граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. Надалі між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 укладено договір факторингу № 1-12 за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2106863764171 від 09.03.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр». Загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 47749,80 грн. Відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором про фінансових послуг №2106863764171 від 09.03.2021, набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47749,80 грн., з яких: 3000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 44749,80 грн.- відсотки, у зв`язку з чим просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 47749,80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.. Ухвалою судді від 10.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач 17 жовтня 2025 року в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. 04 вересня 2025 року відповідач [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 09 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг № 2106863764171 «Стандартний». Згідно з пунктом 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві- анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Згідно з пунктом 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в; тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до підпункту 1.4.1., 1.4.2. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. П.1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік. При цьому, слід врахувати, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов договору про надання фінансових послуг. Також дані умови було зазначено і у паспорті споживчого кредиту. Відповідно до пункту 1.10. договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 420 грн. Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з позичальника у разі, якщо позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані проценти у термін (день, дату), зазначений у договорі. Крім того, товариство має право не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000 грн. Дана обставина підтверджується листом TОB Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно з яким на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей Фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 09.03.2021 року здійснено 1 переказ грошових коштів на карту № [NUMBER] , яка належить позичальнику, у сумі 3000 гривень. Відповідно до пункту 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та\~Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно з пунктом 4.4. договору підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 4. 3. цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до статті\~639\~та статті\~1055 Цивільного Кодексу України\~цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із наданих представником позивача та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувалася наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушила умови вказаного договору і має заборгованість. Відповідно до підпункту 2.1.1.7 договору кредитодавець має право на відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2106863764171 від 09.03.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2106863764171 від 09.03.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник [PERSON] . Таким чином позивач набув право вимоги до позичальника за договором №2106863764171 від 09.03.2021, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . За положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. З огляду на розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування», загальний розмір заборгованості відповідача за кредитними коштами та сплатою процентів за користування кредитом станом на 30.11.2021 (дату, що передувала даті відступлення права вимоги) становив 25200,00 грн. (заборгованість за кредитом 3000 грн., за відсотками\~23100,00 грн, сплачено 900,00 грн. в рахунок відсотків). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 25200 грн., у тому числі: 3000,00 грн.\~заборгованості за кредитом та 22200,00 грн.\~за нарахованими процентами за користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості, наступний кредитор, ТОВ «Вердикт Капітал», додатково нарахував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами за період з 01.12.2021 до 08.03.2022 на загальну суму 22549,80 грн. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №2106863764171 від 09.03.2021 в сумі 47749,80 грн, яка складається з 3000,00 грн. заборгованості за кредитом, 22200,00 грн.\~заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021, право вимоги за якими перейшло до TOB «Вердикт Капітал», та 22549,80 грн. заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 до 08.03.2022 . TOB «Коллект Центр» після набуття права вимоги за договором, нарахування процентів не здійснював. Між тим, за договором №2106863764171 від 09.03.2021відповідачу надано кредит з орієнтовним строком повернення\~16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту нараховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Граничний строк кредитування 1 рік. Первісний кредитор, з огляду на умови договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, передав фактору ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Для цього передана фінансова документація, у тому числі, з розрахунку вимоги, строк платежу за якою настав, розміром на загальну суму 25200,00 грн., які розраховані на підставі умов, викладених у пункті 1.4 договору, станом на 30.11.2021. Також умовами договору факторингу (пункт 2.5.) передбачено право фактора здійснити наступне відступлення права вимоги будь-якій третій особі та здійснити нарахування та стягнення процентів з дати відступлення прав вимоги за договорами фінансових послуг (пункт 2.3), тобто здійснити нарахування за умовами договору з моменту переходу права і за період, що може настати, у разі невиконання зобов`язань боржником, без передачі фактору права майбутньої вимоги. Втім, позивачем заявлено не про стягнення загальної суми боргу, платіж за якою настав станом на 01.12.2021 на суму 25200,00 грн., а про стягнення з позичальниці суми основного боргу за кредитом та з додатково нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» процентів за період, починаючи з 01.12.2021, дня передачі грошової вимоги, платіж за якою настав, відповідно до пункту 2.3 договору факторингу, що суперечить предмету договору факторингу, визначеному у пункті 1 договору. Таким чином, враховуючи предмет договору факторингу від 01.12.2021, суд вважає, що у позичальниці мали місце законні очікування того, що з передачею первісним кредитором фактору грошової вимоги, строк виконання якої настав, підстав для додаткового нарахування відсотків після цієї дати не буде, оскільки наведені обставини надавали право новому кредитору лише на нарахування процентів виключно в порядку, передбаченому положеннями\~статті 625 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.2. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно\~ст.1078 ЦК України\~Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином, факторинг - це купівля дебіторської заборгованості, а не кредит, тому фактор не нараховує відсотки у традиційному розумінні, а отримує прибуток від різниці між сумою, яку він заплатив за борг, та сумою, яку він згодом отримає від боржника. Це фінансова операція, де клієнт продає своє право вимоги до боржника факторову, отримуючи від нього кошти, і фактор, у свою чергу, стягує борг із боржника.\~\~ Клієнт продає право грошової вимоги факторову, а фактор виплачує клієнту частину суми боргу авансом.\~\~Прибуток фактора складається з різниці між сумою, яку він отримав від боржника, та сумою, яку він заплатив клієнту, а також може включати комісію за свої послуги.\~\~Хоча в результаті факторингу боржник сплачує борг, а фактор отримує відсотки від цієї операції, це не є кредитом. Це операція купівлі-продажу права вимоги, а не надання позики, тому "нарахування відсотків" тут не застосовується в тому ж сенсі, як до кредиту. Нарахування процентів після укладення договору факторингу не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки передання можливе лише дійсного права вимоги, існуючого на момент передавання вимоги. Дана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати ВС від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20)та від 04.06.2020 року (справа № 910/1755/19). За таких обставин пред`явлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі, визначеному первісним кредитором станом на 30.11.2021\~ в розмірі 25200,00 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованості за кредитом, 22200,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для відшкодування позивачу судового збору в розмірі 1278,42 грн. (25200,00грн. (сума задоволена судом) х 2422,40 грн. (сума судового збору) / 47749,89 грн (загальна сума позову)). Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Понесення позивачем судових витрат підтверджується: договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; прайс-листом АО «Лігал Ассістанс»;заявкою ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 907 від 01.05.2025, за якою ТОВ «Коллект Центр» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; витягом з Акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 по стягненню заборгованості з [PERSON] (усна консультація з вивченням документів - 4 000 грн., підготовка пропозиції - 1000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12000 грн.). Нормами частини другої\~статті 137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої\~статті 137 ЦПК України\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 3000 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Outcome: partial