Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір № 88909, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 22\~106,00 грн.\~28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 88909. Внаслідок невиконання зобов`язань за договором № 88909 від 10 листопада 2021 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, станом на день формування позовної заяви становить 21\~533,27 грн, з яких: 14\~318,07 грн заборгованість за тілом кредиту, 6\~815,20 заборгованість за відсотками, 400,00 грн заборгованість за комісіями. У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21\~533,27 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 25 липня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направила. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 88909, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 22\~106,00 грн в наступному порядку: у розмірі 21\~000,70 грн на рахунок/картку позичальника, у національній валюті; у розмірі 1\~105,30 шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини; строком кредитування 365 днів. Відповідно до п.2.7.1, 2.9.1 договору та графіку платежів орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 47\~220,48 грн, з яких: 22106 грн тіло кредиту, 25102,48 грн відсотки за кредитом, 12,00 грн комісія (а.с.6-17, 18-22, 23, 24, 55-56, 70, 73-76). З картки обліку виконання договору вбачається, що відповідач сплатила ТОВ «ФК «Кредіплюс» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 88909 кошти в загальному розмірі 20\~466,78 грн, які позивачем було зараховано в рахунок сплати за тілом кредиту 7\~787,93 грн, в рахунок сплати відсотків 12678,85 грн (а.с. 37-39). 28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21\~533,27 грн, з яких: 14\~318,07 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6\~815,20 грн сума заборгованості за відсотками, 400,00 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 41-54). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 88909 станом на 13 червня 2025 року становить 21\~533,27 грн і складається із: 14\~318,07 грн заборгованість по тілу кредиту, 6\~815,20 грн заборгованість за відсотками, 400,00 грн сума заборгованість за комісією (а.с. 40). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору. Таким чином, оскільки відповідач умови договору про споживчий кредит № 88909 від 10 листопада 2021 року належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 21\~533,27 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved