Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

В лютому 2023 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] , останнє місце реєстрації якої було за адресою: [ADDRESS] . 30.03.2022 р. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хорошманенко Н.С. з заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті матері [PERSON] . В заяві чітко було вказано, що спадщину за законом вона приймає де б вона не знаходилася та з чого вона не складалась, і крім неї інших спадкоємців за законом немає. Її заява була зареєстрована у реєстрі за № 313. Також нотаріусом Куліковій Н.А. були роз`яснені права та обов`язки передбачені статями 1231, 1281, 1282, 1268, 1269 та 1270 Цивільного кодексу України. Крім того нотаріусом їй також було роз`яснено, що в умовах сьогодення, а саме введення у країні воєнного стану від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф, перед багатьма громадянами України постало питання реалізації права на спадкування. Вважаючи, що другий екземпляр поданої заяви нотаріус самостійно направить до належного нотаріуса міста Києва. Таким чином, позивачка вважала, що нею вчасно була подана до нотаріуса заява про прийняття спадщини після смерті матері та даною заявою виявила бажання прийняти спадщину. Протягом певного періоду кінця 2022 року позивачка і її чоловік неодноразово звертались до нотаріуса Хорошманенко Н.С. на що отримували незрозумілу відповідь, та їй було повідомлено про звернення до адвоката та оформлення необхідних документів. Не отримавши потрібного результату і для отримання офіційної відповіді 28 січня 2023 року позивачка звернулась до нотаріуса з офіційною заявою.(вх. 16/01-16). 01 лютого 2023 року за вих. № 34/02-14 вона отримала офіційну відповідь приватного нотаріуса Хорошманенко Н.С., де вона посилається на те, що вона зверталась до нотаріуса з питання засвідчення справжності підпису на заяві до компетентних органів про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] та па день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 30 березня 2022 року за реєстровим № 313 нею було вчинено вищевказану нотаріальну дію, а саме засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві про прийняття спадщини після вищевказаної померлої. З питання відкриття спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка до неї не зверталась. Доводи та висновки приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хорошманенко Н.С. вважає незаконними та безпідставними, тому що вони не відповідає дійсності, а також порушують як матеріальні так і процесуальні права позивача передбачені Законами України з наступних підстав. Так, після смерті матері [INFO] [PERSON] залишилась спадщина, трикімнатна квартира [ADDRESS] . Мати [PERSON] володіла вищевказаною квартирою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2016 року, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., яке зареєстроване в реєстрі за № 3-970. Квартира складається з трьох кімнат, загальною площею - 66,3 кв.м. та житловою площею - 42,2 кв.м. Право власності на вказану квартиру була зареєстрована в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 08.09.2016 року (Реєстраційний номер - 1020527580000). Відповідно до свідоцтва про народження (Дублікат) виданого позивачу [PERSON] 19 серпня 2021 року Відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Мартенівського району Ростовської області її матір`ю є [PERSON] . 08 серпня 1975 року при розірванні шлюбу з чоловіком [PERSON] мати позивачки взяла собі прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 08 серпня 1075 року. Прізвище [PERSON] на [PERSON] мати позивачки змінила при реєстрації шлюбу 11 жовтня 1975 року згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу [NUMBER] від 11 жовтня 1975 року, виданого Южненською селищною радою Мартенівського району Ростовської області. Згідно ордеру № 055018 серії Ж від 25.04.1986 року виданого Виконавчим комітетам Київської міської ради на ім`я [PERSON] на сім`ю, яка складалася з 3 осіб на право зайняття 3 кімнатної квартири по [ADDRESS] у складі є його дружина [PERSON] - мати позивачки, та її донька [PERSON] (позивачка). 21.04.1988 року позивачка уклала шлюб з громадянином [PERSON] і взяла собі його прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу [NUMBER] виданого Подільським відділом запису актів цивільного стану м. Києва, про що зроблено запис за№ 1041. Шлюб між ними було розірвано 03 січня 1991 року на підставі свідоцтва 1 [NUMBER] від 03.01.1991 року відділом ЗАЦС Подільського РВК м. Києва і прізвище собі я залишила як [PERSON] 04.06.1993 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і взяла його прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу від 04.06.1993 року ІУ- [NUMBER] виданого Подільським відділом ЗАЦС м. Києва. Всі ці вищезазначені правовстановлюючі документи свідчать про родинні зв`язки, і що позивачка є єдиною донькою померлої [PERSON] . На час смерті мати в спадковій квартирі проживала одна. Інші спадкоємці відсутні. Отже, враховуючи вказану норму Порядку та те, що позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. з метою складання та нотаріального посвідчення заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , вважає, що у даному випадку, з метою не допустити пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини, саме на вищевказаного нотаріуса був покладений обов`язок роз`яснення позивачу вимог чинного законодавства України щодо: місця звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини: можливість направлення нотаріусу заяви про прийняття спадщини поштою; час, протягом якого заява про прийнята спадщини, має бути подана до нотаріальної контори або направлена поштою: нотаріальне посвідчення заяви про прийняття спадщини не являється підставою для заведення спадкової справи нотаріусом (крім випадків під час воєнного стану), який посвідчив дану заяву поза місцем відкриття спадщини, а також підставою для її направлення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак, вищевказана заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. 30 березня 2022 року, вказаних роз`яснень щодо направлення заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини не містить, а більш того дії нотаріуса не відповідають законодавчим актам під час дії воєнного стану. Провадження у справі відкрито ухвалою від 14.02.2023 р. з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (суддею Скрипник О.Г.). Представником відповідача - Київською міською радою було подано відзив, в якому сторона відповідача просила розглянути справу згідно чинного законодавства та розглядати справу за їх відсутності. Мотивуючи тим, що згідно з копією свідоцтва про смерть від 17.01.2022 р. серія [NUMBER] виданим Київським відділом державної смерті у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є дочкою померлої [PERSON] , а також спадкоємницею першої черги за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Також зазначають, що в матеріалах справи відсутня відмова про вчинення нотаріальних дій. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.01.2024 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали вимоги позовної заяви з підстав, викладених у ній, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Київської міської ради, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хорошманенко Наталія Сергіївна, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подана заява про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1349, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2022, виданим Київським відділом державної реєстрації смертей Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно наданих документів, відповідно до копії дублікату свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого позивачу [PERSON] 19 серпня 2021 року відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Мартенівського району Ростовської області, де зазначено, що її матір`ю є [PERSON] . 08 серпня 1975 року при розірванні шлюбу з чоловіком [PERSON] мати позивачки взяла собі прізвище « [PERSON] », про що підтверджується свідчить копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 08 серпня 1075 року. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, мати позивачки змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу 11 жовтня 1975 року, згідно копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу [NUMBER] від 11 жовтня 1975 року, виданого Южненською селищною радою Мартенівського району Ростовської області. Згідно ордеру № 055018 серії Ж від 25.04.1986 року виданого Виконавчим комітетам Київської міської ради на ім`я [PERSON] на сім`ю, яка складалася з 3 осіб на право зайняття 3 кімнатної квартири по [ADDRESS] , у складі є його дружина [PERSON] - мати позивачки, та її донька [PERSON] (позивачка). 21.04.1988 року позивачка уклала шлюб з громадянином [PERSON] і взяла собі його прізвище « [PERSON] », про що підтверджується копією свідоцтво про укладання шлюбу [NUMBER] виданого Подільським відділом запису актів цивільного стану м. Києва, про що зроблено запис за№ 1041. 03 січня 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] від 03.01.1991 року, виданого відділом ЗАЦС [INFO] , після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище « [PERSON] ». 04.06.1993 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і взяла його прізвище « [PERSON] », про що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 04.06.1993 року, виданого Подільським відділом ЗАЦС м. Києва. Як вбачається, всі ці вищезазначені правовстановлюючі документи свідчать про родинні зв`язки, і що позивачка є єдиною донькою померлої [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2016 р. виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., яке зареєстроване в реєстрі за № 3-970, вбачається, що після смерті [PERSON] , 1952 року народження, яка померла [INFO] залишилась спадщина, квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, загальною площею - 66,3 кв.м. та житловою площею - 42,2 кв.м. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 08.09.2016 року, реєстраційний номер - 1020527580000. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 67583514 від 08.09.2016 р., квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , підстава: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 3-970, виданий 08.09.2016 р., видавник: державний реєстратор Іваненко Р.С. 14-та ДНК. Як вбачається з наданих документів, 30.03.2022 р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хорошманенко Н.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті після своєї матері [PERSON] , в якій зазначила, компетентним органам та усім кого це стосується, що спадщину за законом вона приймає де б вона не знаходилася та з чого вона не складалась, і крім неї інших спадкоємців за законом немає, заява зареєстрована у реєстрі за № 313. Крім того, нотаріусом Куліковій Н.А. були роз`яснені права та обов`язки передбачені статями 1231, 1281, 1282, 1268, 1269 та 1270 Цивільного кодексу України. 28.01.2023 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хорошманенко Н.С. із заявою про надання інформації щодо відомостей, які послужили причиною не внесення вказаної заяви до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ, та не видання довідки про внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру про підтвердження факту внесення до нього інформації. Згідно відповіді вих. № 34/02-14 від 28.01.2023 р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хорошманенко Н.С. з питань відкриття спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] до неї не зверталась. Як вбачається із витягу зі Спадкового реєстру № 68172372 від 20.01.2022 р., сформованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайсенко І.А., то витяг було надано у зв`язку із зверненням громадянина, параметри запиту: [PERSON] , дата смерті [INFO] . Статтею 1270 ЦК України, яка регулює строки для прийняття спадщини, визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 6-місячний термін для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спливав 16.06.2022 р. 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. 19 червня 2023 року набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Отже, строк прийняття спадщини за померлою [PERSON] пропущено [PERSON] . Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 , від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 , від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16 , які в силу ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися місцевими загальними судами при застосуванні аналогічних норм матеріального права. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування-на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п.п.3.1, 3.3-3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особиста прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Отже, враховуючи вказану норму Порядку та те, що позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. з метою складання та нотаріального посвідчення заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , з метою не допустити пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини, саме на вищевказаного нотаріуса був покладений обов`язок роз`яснення позивачу вимог чинного законодавства України щодо: місця звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини: можливість направлення нотаріусу заяви про прийняття спадщини поштою; час, протягом якого заява про прийняття спадщини, має бути подана до нотаріальної контори або направлена поштою: нотаріальне посвідчення заяви про прийняття спадщини не являється підставою для заведення спадкової справи нотаріусом (крім випадків під час воєнного стану), який посвідчив дану заяву поза місцем відкриття спадщини, а також підставою для її направлення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Так, згідно Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла, (спадкодавець) до особи (осіб), що набувають право на спадщину (спадкоємці). Особливості спадкування під час воєнного стану, на сьогодні, регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164. Окрім того, Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022, були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до урядової постанови від 06.03.2022 року № 209 «Деякі питання державних реєстраторів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» наказом Міністерства Юстиції від 01.04.2022 року № 1307/5 затверджено Перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких зупиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерства юстиції України, в умовах воєнного стану (наказ набирає чинності 8 квітня 2022 року). У результаті дій держави-агресора законодавцями внесені низка суттєвих змін, вищевказаними нормативно-правовими актами, щодо прийняття спадщини в умовах воєнного стану, а саме: - перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Тобто, за загальним довоєнним правилом строк прийняття спадщини становив 6 місяців з дня відкриття спадщини. Втім, зміни, що почали діяти з 06.03.2022, додали до цього строку ще 4 місяці. Обрахунок строку для кожної конкретної відкритої справи до воєнного стану виглядатиме таким чином - якщо до 06.03.2022 року шестимісячний строк спадкування не сплинув, то він автоматично подовжується ще на 4 місяці і в сумі становить 10 місяців, а якщо сплинув під час воєнного стану, але до 06.03.2022 року, то діє стара норма, за якою строк прийняття спадщини або відмови від неї не подовжується та становить 6 місяців; - в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; - в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу; - забороняється видача свідоцтва про право на спадщину (далі - свідоцтво) у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі; - під час дії воєнного стану свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом після закінчення строку для прийняття спадщини. Тобто, останніми змінами, що були внесені 02.06.2022 року до п.3 постанови КМУ №164, свідоцтво буде видаватись спадкоємцям, але не через 6 місяців з дня смерті спадкодавця, а через 10 місяців з моменту його смерті або оголошення особи померлою. Право на спадщину обов`язково необхідно оформити у нотаріуса (державного чи приватного), звернутися до якого можна в будь-якому населеному пункті на підконтрольній території України. Отже, для оформлення спадщини спадкоємцю необхідно вчинити такі дії: отримати свідоцтво про смерть спадкодавця (може отримати в будь-якому органі ДРАЦС на підконтрольній території України); подати заяву про прийняття спадщини (далі - заява) до нотаріуса без обмеження строком у шість місяців на період дії воєнного стану у країні. Та слід мати на увазі, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Після отримання заяви нотаріус відкриває спадкову справу та надає особі, яка подала заяву, перелік документів, необхідних для оформлення спадщини, у якому також зазначається розмір плати за вчинення нотаріальних дій; отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. У разі отримання відмови у вчинення нотаріальних дій, нотаріус повинен протягом трьох днів надати письмово обґрунтовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку заявник може оскаржити у судовому порядку. Отже, на період воєнного стану строк для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини у період воєнного стану, не залежно від місця відкриття спадщини, за зверненням спадкоємця будь- який нотаріус України має право завести спадкову справу. Якщо нотаріус немає доступу до Спадкового реєстру, він все одно мас право завести спадкову справу. Наявність заповіту, спадкового договору та заведеної спадкової справи перевіряється нотаріусом протягом 5 робочих днів з моменту відновлення доступу до реєстру. У разі пропущення строку з поважних причин, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При зверненні до суду необхідно подати підтвердження причин пропуску строку. Суди оцінюють поважність причин пропуску строку, а також чи перешкоджали такі обставини зверненню до нотаріуса. У той же час в порушення Закону України «Про нотаріат» та вищезазначених правовстановлюючих нормативних актів нотаріус не вніс вказану заяву до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ та не видав довідку про внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру про підтвердження факту внесення до нього інформації, чим порушив моє законне право на отримання спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та заснованими на законі, обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, самі а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 1268, 1269, 1272 ЦК України,

Outcome: approved