Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» в особі представника Руденка К.В. звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «КЛТ Кредит» заборгованість за кредитним договором № 11140 від 24.05.2024 у розмірі 45 325,00 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» та відповідачкою було укладено в електронному вигляді кредитний договір № 11140. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 306234, який був відправлений 24.05.2024 19:02:18 на номер мобільного телефону відповідачки. За умовами договору відповідачка отримала кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 365 днів до 24.05.2025, шляхом переказу на її банківську картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,5 % річних). Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитом в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Щодо правомірності максимального розміру денної процентної ставки після укладення кредитного договору представник позивача посилається на те, що денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки. Таким чином, денна процентна ставка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору, що відповідає вимогам ст. 10561 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». За таких підстав, позивач вважає, що з відповідачки на користь ТОВ «КЛТ Кредит» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 45 325,00 грн, з яких 7 000,00 грн ? сума заборгованості за тілом кредиту та 38 325,00 грн ? сума заборгованості за відсотками за період з 24.05.2024 по 24.05.2025, що нараховані за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом відповідно до графіку платежів. 2. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді 01.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після чого здійснено перехід до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно із поданням позову представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів, що містять банківську таємницю, та підтверджують належність відповідачці картки № [NUMBER] та факт перерахування їй коштів на зазначену картку за кредитним договором № 11140 від 24.05.2024. Ухвалою судді від 05.09.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що є банківською таємницею. 14.10.2025 на виконання ухвали про витребування доказів до суду надійшли зазначені докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачка з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалась, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка в судове засідання не з`явилась, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 24.05.2024 між ТОВ «КЛТ Кредит» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 11140, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7 000,00 грн на строк 365 днів з дати його надання, з визначеною договором фіксованою процентною ставкою 1,50 % в день. Зі змісту листа ТОВ «Пейтек» від 09.06.2025 вбачається, що 24.05.2024 на картку № [NUMBER] було перераховано кошти в розмірі 7 000,00 грн, призначення платежу: перерахування коштів за договором № 11140 від 24.05.2024 на умовах фінансового кредиту. Також інформацією АТ «ПриватБанк» від 14.10.2025, що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено що на ім`я [PERSON] в банку емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] . Випискою по рахунку по карті за період з 24.05.2024 по 29.05.2024 підтверджено зарахування 24.05.2024 грошових коштів у розмірі 7000,00 грн. Також інформацією підтверджено, що до платіжної картки № [NUMBER] фінансовим номером телефону зазначено [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою. Зазначений номер телефону також знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору, паспорта споживчого кредиту, відповідачці надано кредит у розмірі 7 000,00 грн на строк 365 днів з дати його надання, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,50 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. За змістом додатку № 1 Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором реальна річна процентна ставка за кредитом становить 11 910,94 %, загальна вартість кредиту становить 45 325,00 грн. Зазначені документи підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був направлений їй на номер мобільного телефону, що підтверджено анкетою-заявою на кредит та хронологією дій щодо укладення кредитного договору, що свідчить про ознайомлення відповідачки з усіма істотними умовами договору та погодження на їх виконання. Згідно з розрахунком заборгованості розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 45 325,00 грн, з яких 7 000,00 грн ? сума заборгованості за тілом кредиту та 38 325,00 грн ? сума заборгованості за відсотками за період з 24.05.2024 по 24.05.2025, що нараховані за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом відповідно до графіку платежів. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Електронний кредитний договір, частиною якого є анкета-заява, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом положення ст. 626 ЦК України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідачка 24.05.2024 електронним цифровим підписом підписала кредитний договір (оферти), паспорт споживчого кредиту, чим підтвердила укладення кредитного договору та його умови. Відповідачка 24.05.2024 отримала від ТОВ «АЛТ Кредит» кредит у розмірі 7 000,00 грн шляхом перерахування грошей на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» та інформацією АТ КБ «ПриватБанк», що витребувана судом. Отже, зазначений договір є укладеним, за його умовами відповідачка мала зобов`язання перед кредитодавцем ТОВ «КЛТ Кредит» повернути кредит у розмірі 7 000,00 грн не пізніше строку, вказаного у п. 1.4 договору (365 календарних днів) - 24.05.2025, а також сплачувати проценти кожні 20 днів відповідно до умов договору. Судом встановлено, що [PERSON] , отримавши від ТОВ «КЛТ Кредит» кошти в розмірі 7 000,00 грн, кредит не повернула та не сплатила проценти, передбачені договором. Відповідно до частин 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за договором та не повернула кредитні кошти, а також не вносила плату (проценти) за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 7 000,00 грн та проценти, як плата за користування кредитом, розмір яких суд вважає за необхідне зменшити, виходячи з наступного. Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023), а саме пунктом 5 розділу І цього Закону внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки (1 % в день) та порядку її застосування (поступового введення протягом 240 днів), а саме: перші 120 днів - не вище 2,5 %, наступні 120 днів ? не вище 1,5 %. Оскільки договір № 11140 між ТОВ «КЛТ Кредит» та відповідачкою був укладений 24.05.2024, то умова договору, а саме: п. 1.3 договору, де зазначається про застосування фіксованої процентної ставки 1,50 % в день в межах строку користування кредитом, суперечить пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 5 ст. 8 цього Закону в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023. У відповідності до вимог зазначеного Закону та в межах строку, протягом якого здійснено нарахування процентів ТОВ «КЛТ Кредит», що наведений в розрахунку заборгованості, визначає суму заборгованості таким чином: - за процентною ставкою 1,50 % в день від суми неповернутого кредиту з 24.05.2024 по 19.08.2024 включно (88 днів) у розмірі 9 240,00 грн (7 000,00 грн х 1,50 % х 88 днів); - за процентною ставкою 1,00 % в день від суми неповернутого кредиту з 20.08.2024 по 24.05.2025 включно (277 днів) у розмірі 19 390,00 грн (7 000,00 грн х 1,00 % х 277 днів). Таким чином, заборгованість за несплаченим процентами за користування кредитом за період з 24.05.2024 по 24.05.2025 становить 28 630,00 грн (9 240,00 + 19 390,00). З огляду на викладене вище загальна сума заборгованості за кредитним договором № 11140 від 24.05.2024, що стягується судом з відповідачки на користь позивача, складає 35630,00 грн, з яких: 7 000,00 грн - заборгованість за кредитом,28 630,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. 4. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи містяться копії договору № 16/09/2024 про надання правничої допомоги від 16.09.2024; акту приймання-передачі наданих послуг № 5 від 03.03.2025 на загальну суму 100 000,00 грн; витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 5 від 03.03.2025 про надання правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості з [PERSON] на загальну суму 10 000,00 грн; платіжної інструкції № 241 від 07.03.2025 про сплату витрат на правничу допомогу; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; довіреності на ім`я Руденка К.В. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial