Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

14.07.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що сторони уклали шлюб 16.08.2024. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили спільне проживання, дітей від шлюбу сторони не мають. Примирення сторін неможливе. З огляду на викладене, позивач просить розірвати шлюб. Позов пред`явлений позивачем за останнім відомим місцем проживання відповідача. Ухвалою суду від 21.07.2025 витребувано у Державної міграційної служби України інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача на території України. Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України у відповідь на запит суду повідомив, що відомостей щодо місця проживання [PERSON] не встановлено. На запит суду щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради повідомив, що інформація щодо декларування/реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутня. Єдиний державний демографічний реєстр також не містить відомостей щодо зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача. Ухвалою судді\~від 24.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила позов задовольнити. Також позивач суду пояснила, що шлюб не може бути розірваний у позасудовому порядку, оскільки відповідач уникає спілкування з позивачкою. Його місце перебування їй невідоме, оскільки він не відповідає на її повідомлення та телефонні дзвінки. Їй лише відомо, що він проходить військову службу за контрактом в лавах Збройних Сил України. Зареєстрованого місця проживання або перебування на території України він не має. З моменту реєстрації шлюбу та до моменту припинення фактичних шлюбних відносин сторони проживали в квартирі позивачки. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Проте, всудові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв по суті справи та з процесуальних питань до суду не подавав. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належним чином повідомленого про судове засідання учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встанови наступні фактичні обставини. Сторони з 16.08.2024 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.08.2024 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1357, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08.11.2018 у справі № 569/458/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Суд встановив, що вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Outcome: approved