Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

У грудні 2024 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] та ПрАТ «УПСК» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.11.2021 у місті Херсоні на Корабельній площі, 12 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2022 по справі про адміністративне правопорушення № 766/25324/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування транспортних засобів № пм94583абф18 від 10.05.2018. Власник пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. Така заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу від 08.12.2021, рахунку № 2969 від 10.12.2021, ремонтної калькуляції № 1.003.21.0 від 08.12.2021, страхового акту № ARX3881492 від 23.10.2023 ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 47273,03 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1009728 від 25.10.2023. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP 9164920. ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № AP 9164920, проте станом на день подання позовної заяви будь-якої вмотивованої відповіді не надано, страхове відшкодування не сплачено. У зв`язку з наведеним, посилаючись на положення ч. 1 ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідачів на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 47273,03 грн та понесені ним витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2024 справу було передано на розгляд за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30.01.2025 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 головуючим суддею визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 25.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.04.2025 відповідач ПрАТ «СК «АРКС» подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Крім того, 22.04.2025 відповідач ПрАТ «СК «АРКС» подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, а також клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог щодо ПрАТ «СК «АРКС» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 28.04.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив доводи відповідача, наведені у відзиві та заяві про застосування позовної давності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ураховуючи наведене, а також приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи заяви сторін по суті справи, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.05.2018 між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № пм94583абф18, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA», д.н.з. [NUMBER] . 30.11.2021 о 16 год. 30 хв. в м. Херсоні на Корабельній площі, 12 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Зазначені обставини та вина [PERSON] підтверджені постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2022 у справі №766/25324/21, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. У відповідності до ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. 30.11.2021 власник пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. Така заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу від 08.12.2021, рахунку № 2969 від 10.12.2021, ремонтної калькуляції № 1.003.21.0 від 08.12.2021, страхового акту № ARX3881492 від 23.10.2023 ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 47273,03 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1009728 від 25.10.2023. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP 9164920. 21.11.2023 ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до ПрАТ «УПСК» із заявою про регресні вимоги, у якій просило відшкодувати йому в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 47273,03 грн, виплачене на підставі полісу № AP 9164920. Однак, як стверджує позивач, будь-якої вмотивованої відповіді на його заяву йому ПрАТ «УПСК» не було надано, страхове відшкодування не сплачено. Ураховуючи наведене, позивач звернувся із даним позовом до суду та просить стягнути на його користь з [PERSON] та ПрАТ «УПСК» вказану суму страхового відшкодування. Вирішуючи обґрунтованість таких позовних вимог, суд виходить з наступного. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення повної суми сплаченого страхового відшкодування - у розмірі 47273,03 грн з обох відповідачів. При цьому, у позовній заяві не зазначено, на якій правовій підставі він просить стягнути суму відшкодування із кожного з двох відповідачів. Крім того, позивачем не зазначено, чи підлягає вказана сума стягненню частково із кожного з відповідачів, чи солідарно. Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 542 ЦК України). Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Такі особи несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаними сукупними діями або діями з єдністю наміру. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності». Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (ст. ст. 543, 1190 ЦК України). Суд враховує, що правовідносини, що виникли між ПрАТ «УПСК» та позивачем, за своєю правовою природою не є деліктними, а випливають із полісу АР/9164920 та є договірним зобов`язанням (страхове відшкодування) - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов Договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Отже, відповідно до наведених вище вимог закону, відповідачі не можуть нести перед позивачем солідарного обов`язку за шкоду, завдану внаслідок ДТП, а відшкодування шкоди у відповідних частинах позивачем не визначено. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги, пред`явлені позивачем до відповідача [PERSON] , не підлягають задоволенню, оскільки вони належним чином не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим суд дійшов про відмову у задоволенні позову у цій частині. Щодо позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», суд зазначає таке. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, передбачені статтею 20 ГПК України. Згідно з пунктами 1, 6, 15 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Як встановлено судом, спір у даній справі стосується, у тому числі, стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» сплаченої суми страхового відшкодування. Отже, з огляду на суб`єктний склад, сторін справа в частині позовних вимог ПрАТ «СК АРКС» до ПрАТ «УПСК» віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 у справі №676/7428/19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed