Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 95085 від 29.11.2019 року в сумі 16 240,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12 240,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29.11.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 95085. Позичальниця отримала кредит у сумі 4 000,00 грн. з обов`язком повернути його протягом 15 днів та сплатити проценти в розмірі 2 % в день (730 % річних). 28.10.2021 року на підставі договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.04.2025 року виникла заборгованість у загальній сумі 16 240,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. IV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 29.11.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 95085. Договір укладено в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) відповідача. Згідно з умовами договору, відповідачу надано кредит у сумі 4 000,00 грн. на строк 15 днів із процентною ставкою 2 % в день. 29.11.2019 року ТОВ «ЗАЙМЕР» перерахувало кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача. Це підтверджується інформаційною довідкою. Згідно з договором факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги за кредитним договором № 95085. Відповідно, позивач набув прав нового кредитора. Відповідач порушила умови кредитного договору, не повернувши кредитні кошти та не сплативши проценти. Станом на 16.04.2025 року загальна сума заборгованості склала 16 240,00 грн., з яких: основна сума заборгованості (тіло кредиту) - 4 000,00 грн. проценти за користування кредитом - 12 240,00 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове погашення заборгованості, але вимога була залишена без виконання. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення судового збору, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Суд враховує, що позивачем до матеріалів справи додано належні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме акт про отримання правової допомоги та квитанцію про оплату зазначеної правової допомоги, які підтверджують фактичну оплату позивачем послуг адвоката у розмірі 10 500,00 грн. Однак, враховуючи принципи розумності та пропорційності, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши суму до 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial