Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

13 серпня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У вказаній позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з дня подачі позову до суду до досягнення нею повноліття, та стягнути з [PERSON] на її користь витрати в сумі 4000 гривень, понесені за надання правничої допомоги при поданні даної заяви до суду. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 28 серпня 2016 року, родилась дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області. З сім`єю відповідач не проживає з 2021 року. В даний час шлюб розірваний, рішення Піщанського районного суду від 20.02.2024 року № 142/701/24. Дочка [PERSON] проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] , підтвердження довідка Піщанської селищної ради за № 962 від 07.08.2025 року і перебуває на її утриманні. За період не проживання з сім`єю відповідач частково надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачу невідомо про його місце проживання та його доходи, частину яких він міг би надавати на утримання дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 13 серпня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 20 серпня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1472 від 15 серпня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 10 годину 30 хвилин 18 вересня 2025 року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордаш Н.М. в судове засідання 20 жовтня 2025 року не з`явились, проте на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній цивільній справі не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань, призначених на 18 вересня 2025 року та 20 жовтня 2025 року був повідомлений належним чином шляхом отримання повісток про виклик до суду в поштових відправленнях № 0610275628827 та № 0610281091169 направлених за встановленою судом адресою його місця реєстрації. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву, в порядку визначеному процесуальним законодавством на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В частині\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~відповідно до\~положень ч.\~1\~ст.\~280,\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до копії рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2024 року задоволено позов [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28 серпня 2016 року виконкомом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області, за актовим записом № 01. (а.с. 13-15) Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11) Відповідно до копій витягів з реєстру територіальної громади № 2025/010757659 та № 2025/010757721, сформованих 04 серпня 2025 року Піщанською територіальною громадою, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 30 вересня 2021 року зареєстровані в [ADDRESS] . (а.с. 10, 12) Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 962 від 07 серпня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею зареєстрована та проживає дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.16) Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч.1 - ч. 3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 3196 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що відповідач не заперечував проти свого обов`язку щодо утримання дочки, яка проживає окремо, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини. Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає, що розмір аліментів у 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є справедливим і обґрунтованим, оскільки така частка від заробітку відповідача є мінімальною часткою на утримання однієї дитини, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи та вимогам Закону. При цьому суд звертає увагу, що виховання дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. На батька покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, яка проживає разом із матір`ю. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе. Дитині має забезпечуватися такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Під інтересами дитини необхідно розуміти збереження здоров`я дитини, нормального психічного та фізичного розвитку, виховання в дитині якостей, необхідних суспільству. Визначення інтересів дитини охоплює також необхідні матеріальні, побутові умови життя дитини. Оскільки неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю, витрати на харчування, одяг, навчання, відпочинок, розвиток, тощо, несе позивачка, що не спростовано в свою чергу відповідачем.

Outcome: approved