Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

у червні 2022 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь: заборгованість за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення в розмірі 65 031,35 грн; інфляційній втрати, нараховані на суму заборгованості з централізованого опалення в розмірі 3 543,37 грн; 3 % річних, нараховані на суму заборгованості з централізованого опалення в розмірі 1 169,17 грн; заборгованість за житлово-комунальну послугу з гарячого водопостачання в розмірі 901,56 грн; інфляційній втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого постачання гарячої води в розмірі 48,45 грн; 3 % річних, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого постачання гарячої води в розмірі 15,98 грн, а також судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що з 01.07.2014 року ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги, в тому числі й в будинку [ADDRESS] , в якому [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач нараховує плату за послуги, а також формує і надає споживачу рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема - рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Між позивачем і відповідачем укладено договір № 10/1/220 від 02.12.2019 року «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води», у якому погодили всі істотні умови, при цьому ключі від квартири передано [PERSON] забудовником ще 01.06.2017 року. Відповідач регулярно отримує комунальні послуги, які надає позивач, не відмовляється від цих послуг та фактично споживає їх, однак систематично не виконує належним чином своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість на надані послуги в розмірі 65 031,35 грн - з централізованого опалення та 901,56 грн - з гарячого водопостачання. У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив вказані вище суми боргу, чим прострочив виконання зобов`язання, останній зобов`язаний відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України також сплатити суму інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих на суми заборгованості. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 24.06.2022 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 25). Ухвалою від 14.10.2022 року провадження в справі зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦК України (а.с.62-63). Ухвалою від 13.08.2025 року поновлено провадження у цій справі (а.с. 87-88). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є власником квартири на [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 161381643 від 28.03.2019 року) та з 23.11.2021 року зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 16-16 зворот, 24). При цьому, з`ясовано, що вказане житлове приміщення в користування [PERSON] прийняв 01.06.2017 року, отримавши повний пакет ключів (а.с. 15). Отже, відповідач є споживачем послуг, які надає позивач Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, тут і далі, чинних на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Правила). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивача. Це підтверджується правовою позицією, яка викладена в постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1192ц15 та № 6-1706ц15, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Підведення централізованого опалення до точки розподілу, свідчить про виконання послуг постачальником. При самовільному відключенні від центрального теплопостачання, споживач не звільняється від оплати центрального тепло постання в повному розмірі. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плату за них, згідно затверджених тарифів. Відповідно до ст.ст. 19-20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір із виконавцем про надання йому житлово-комунальних послуг. 02.12.2019 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» і відповідачем укладено договір № 10/1/220 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у якому погодили у т.ч. умови про предмет договору та про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги (а.с. 9-10, 10 зворот). Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з центрального опалення, в результаті чого утворилась заборгованість. На підтвердження своїх доводів ТОВ «Теплопостачсервіс» надав суду розрахунок заборгованості. Згідно з довідкою про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення та гаряче водопостачання № 10/1-220Т, наданої позивачем, вбачається, що за період з 01.11.2017 року по 02.05.2022 року борг відповідача за централізоване опалення становить 65 031,35 грн та за гаряче водопостачання - 901,56 грн (а.с. 11-12). Відповідачем під час розгляду справи не надано суду контррозрахунок заборгованості та/або докази належного виконання та сплати коштів за послуги, надані позивачем. Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що між відповідачем, який є власником квартири на [ADDRESS] , і позивачем за період з 01.06.2017 року по 02.12.2019 року склалися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а з 02.12.2019 року - на основі укладеного між сторонами договору. При цьому, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року в справі №755/14208/17-ц, постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року в справі № 751/3840/15-ц. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано суду розрахунок №10/1-220Т (а.с. 11-12), відповідно до якого в зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано інфляційній втрати на суму заборгованості з централізованого опалення в розмірі 3 543,37 грн, 3 % річних на суму заборгованості з централізованого опалення в розмірі 1 169,17 грн, а також інфляційній втрати на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого постачання гарячої води в розмірі 48,45 грн,та 3 % річних на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого постачання гарячої води в розмірі 15,98 грн. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач має заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved