Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

07.08.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі ТОВ "Авентус Україна") М.П.Ушакевич звернулася до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовом в електронній формі до відповідача [PERSON] . Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 08.08.2025 справу передано на розгляд Семенівського районного суду Полтавської області, за зареєстрованим місцем проживанням відповідача [PERSON] : [ADDRESS] . Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 09.09.2025 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачці, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 09.09.2025; повідомлено відповідачеві [PERSON] , що предметом судового розгляду є позовна заява з додатками, яка: за квитанцією № 4176784 від 07.08.2025 доставлена до її електронного кабінету користувача Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи; цінним листом АТ\~"Укрпошта" № 0505326474511 від 25.06.2025 надіслана позивачем на її адресу: [ADDRESS] . ТОВ "Авентус Україна" в обґрунтування позовних вимог вказує на невиконанням відповідачем Ю.М.Похилець зобов`язань щодо повернення коштів за договором №\~8250094 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписання у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] (далі кредитний договір) на суму 30000,00 грн, внаслідок утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 62700,00 грн з яких: 30000,00\~грн заборгованість за кредитом, 32700,00 грн заборгованість за відсотками. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн, а також судових витрат в розмірі 105,00 грн. Відповідач 10.09.2025 отримала в свій електронний кабінет копію ухвали суду і судову повістку на 15.10.2025 о 14:15 год. (а.с.\~117, 131, 132). Відповідачка 17.09.2025 не отримала судові повістку і копію ухвали суду за своїм зареєстрованим місцем проживання, оскільки відсутня за ним (а.с. 117, 130, 131, 137). 15.10.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, позивач просив розглянути справу за відсутності свого представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 13). 15.10.2025 відповідачка у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомляла, не подавав будь-яких заяв, клопотань тощо. Суд не отримував відзив на позов. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст.\~223, ст.ст.\~279, 280 ЦПК України, 15.10.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача та за відсутності відповідачки. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши\~матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 03.09.2024 між ТОВ "Авентус Україна" (ТМ "CreditPlus") та Ю.М.Похилець укладено договір № 8250094 про надання [PERSON] споживчого кредиту 30000,00 грн, строком 360\~календарних днів. Дата надання кредиту 03.09.2024. Періодичність внесення платежів кожні 30 днів згідно графіку платежів , наведеному у додатку № 1 до договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 01.11.2024. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] , шляхом перерахування грошових коштів у сумі 30000,00 грн. Процентна ставка 1,00 % на день. Вказаний договір і додаток № 1 до нього підписані одноразовим ідентифікатором С1328 03.09.2024 11:48:48, який направлений відповідачеві [PERSON] на телефонний номер [NUMBER] , а паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором TY0819, 03.09.2024 11:48:40. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про\~електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про\~електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація\~цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від\~09.09.2020 у справі №\~732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору №\~8250094 від 03.09.2024 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ "Авентус Україна" у сумі 30000,00 грн. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ТОВ "Авентус Україна" є фінансовою установою і має право надавати кошти у кредит. Довідкою ТОВ "Пейтек" від 14.05.2025 № 20250514-242 підтверджено, що 03.09.2024 11:49:10 здійснено платіж на карту клієнта ТОВ "Авентус Україна" у сумі 30000,00 грн, карта АТ "ПУМБ" [NUMBER] . Отже позивач належно виконав своє зобов`язання із передачі відповідачеві у кредит 30000,00 грн. Заборгованість відповідача за кредитним договором №\~8250094 від 03.09.2024 не погашена і складає 62700,00 грн, включає у себе 30000,00 грн основного боргу за кредитом, 32700,00 грн проценти за користування кредитом, на що вказує складена позивачем картка обліку за договором і розрахунок заборгованості. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачкою порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором №\~8250094 від 03.09.2024. Відповідачка має заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором і позов підлягає повному задоволенню на суму 62700,00 грн у межах заявлених позовних вимог. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 2422,40 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved