Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

27.06.2025р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона з відповідачем знаходилась у фактичних шлюбних відносинах, за час яких [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] вони зареєстрували шлюб. Позивачка вказує, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, різне бачення сімейних цінностей, виховання дитини, що призводило до сварок та непорозумінь, а з березня 2023 року вони припинили сімейні відносини, стали проживати окремо, син проживає разом з нею, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, на примирення вона не згодна, просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище « [PERSON] а», та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.11). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином (а.с.14), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов та/або заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч.2 ст.247 цього Кодексу у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] з березня 2023 року припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, син проживає з позивачкою та остання на примирення не згодна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи положення ч.1 ст.113 СК України і ч.8 ст.294 ЦПК України щодо права особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, та вимогу позивачки залишити після розірвання шлюбу її прізвище незмінним, вважає її такою, що підлягає задоволенню. Суд роз`яснює, що згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З матеріалів справи вбачається, що судові витрати по справі, які понесла позивачка, складаються із судового збору в сумі 1211,20грн.; витрати, пов`язані з розглядом справи, відсутні, у зв`язку з чим суд відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved