Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фк Дебт Коллекшн» звернулось до суду з позовною заявою, за змістом якої просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 року в розмірі 10 215,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 2422,40 грн судового збору та 10\~500,00 грн витрат на професійну провову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 09.02.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] уклали електронний договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85 %. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 до «ФК Дебт Коллекшн». Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 10 215,00 грн, що складається з 3000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту та 7215,00 грн простроченої заборгованості за процентами, яку позивач, як правонаступник кредитора просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12:00 год 08.10.2025.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначила, що розгляд справи просить здійснювати за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , \~будучи належним чином повідомленим про дату і місце судового засідання, до суду не з`явився. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення до суду повернулося з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву, надані письмові докази, суд приходить до таких висновків. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 09.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту № 3249812272/236829, згідно з умовами якого останній отримав кредит в сумі 3000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 09.03.2020, відсоткова ставка встановлена в розмірі 1,85 % на добу (а.с.9 - 12). Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R42807 (а.с.13). ТОВ «Гоуфінгоу» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 3000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] хх-хххх-8590 (а.с.11 звор. бік). 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №3249812272/236829 від 09.02.2020 перейшло до ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» (а.с.21-25). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 в розмірі 10215,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3000,00грн., заборгованість за відсотками 7215,00 грн (а.с.17). 03.06.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 до « [PERSON] », у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором (а.с. 19-20). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-03/06/21 від 03.06.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 в розмірі 10215,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3000,00грн., заборгованість за відсотками 7215,00 грн (а.с.16). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс14), від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 14) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору про надання споживчого кредиту строк кредитування був погоджений сторонами на 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, загальна вартість кредиту для [PERSON] становить 4665,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1665,00 грн - заборгованість за відсотками (3000,00 грн х 1,85 % х 30 днів кредитування = 1665,00 грн). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем витяги з реєстру боржників до договору факторингів та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3249812272/236829 від 09.02.2020 не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Враховуючи, що відповідач не повернув кредитні кошти, отримані на підставі договору фінансового кредиту № 3249812272/236829 від 09.02.2020, а також позивачем не надано доказів, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитними коштами та зміну дати повернення всієї суми кредиту, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн та відсотками, нарахованими в межах строку кредитування в розмірі 1665,00 грн, що в загальному становить 4665,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 1107,03 грн та 4798,50 грн, понесених на правничу допомогу із розрахунку 45,7% від заявлених позовних вимог. Згідно з ч. 4, 5\~ст. 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 08.10.2025 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 13.10.2025 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 13.10.2025.

Outcome: partial