Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

В липні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Великоновосілківської селищної військової адміністрації про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,25 кв.м., житловою площею 41,67 кв.м. У своєму позові позивач посилалась на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1993 року, виданого відділом приватизації Виликоновосілківської районної державної адміністрації, на підставі розпорядження № 415 від 03.11.1993 року, належить квартира [ADDRESS] . Квартира знаходиться на 2 поверсі 2 поверхового багатоквартирного будинку загальною площею 66,25 м.кв; житлова площа 41,47 м.кв; житлової кімнати - 17,2 кв.м., житлової кімнати - 13,5 кв.м., житлової кімнати - 10,97 кв.м., коридору - 8,26 кв.м., кухні - 8,64 кв.м., ванної кімнати - 4,08 кв.м., лоджиї - 2,04 кв.м., вбудованої шафи - 1,56 кв.м. Право власності на вищезазначену квартиру позивачем було зареєстровано в Бюро по приватизації житла в Реєстровій книзі № 415, але інформація про реєстрацію зазначеного права власності не була внесена до Державного реєстру речових прав на майно, оскільки реєстру на той час ще не існувало. Як стало відомо позивачу, внаслідок активних бойових дій її квартира за адресою: [ADDRESS] , була пошкоджена, але оцінити характер та обсяг пошкоджень квартири на теперішній час не вбачається можливим. Для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, на квартиру, позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради, подала заяву про державну реєстрацію прав від 01.04.2025 р., реєстраційний номер заяви: 66154035, проте у здійсненні реєстрації права власності позивачу було відмовлено на підставі Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №79091640 від 26.05.2025 року, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Шерстюк В.Д. Юридичного департаменту Одеської міської ради, з тих підстав: завершення строку, встановленого ч.3 ст. 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Державним реєстратором було подано запит до КП «Великоновосілківське БТІ», у встановлений законом строк, відповіді не надійшли, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на квартиру. На даний час квартиру позивача пошкоджено внаслідок бойових дій, але отримати відповідну компенсацію вона позбавлена можливості, оскільки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого за нею права власності на вказану квартиру. Таким чином, звернення до суду з позовом є єдиною можливістю позивача відновити порушені права. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 03 жовтня 2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Сачаєвої І.О. на адресу Жовтоводського міського суду надійшла заява, в якій представник просить провести розгляд справи без її участі та без участі позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, свого представника не направили. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1993 року, виданого Відділом приватизації Великоносілківської РДА, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Зазначена квартира на підставі вказаного свідоцтва зареєстрована у Бюро приватизації житла та записана в реєстрову книгу за №415 (а.с.5). Згідно технічного паспорту на домоволодіння, що знаходиться у власності громадянина [PERSON] , квартира [ADDRESS] зареєстрована в Бюро по приватизації житла на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана в реєстрову книгу за №415 (а.с.6). Позивачка звернулась до державного реєстратора, оскільки має потенційне право на отримання компенсації за зруйноване житло. Рішенням державного реєстратора №78212233 від 04.04.2025 року про зупинення розгляду заяви [PERSON] державним реєстратором Шерстюк В.Д. було встановлено наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви, а саме: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містить відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013 року (а.с.7). Рішенням державного реєстратора №79091640 від 26 травня 2025 року позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки після завершення строку, встановленого ч.3 ст.21 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (а.с.8). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів\~ст.392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5\~і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно п.п. «а» п.1 ч.1\~ст.2 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України»\~- отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) є:\~1) фізичні особи - громадяни України, які є: а) власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна. В даному випадку, документом, що посвідчує право власності позивача на нерухоме майно, є Свідоцтво про право власності на житло від 28 листопада 1993 року. Судом встановлено, що позивач на підставі Свідоцтво про право власності на житло від 28 листопада 1993 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованої в Бюро приватизації житла та записано у реєстрову книгу за №415. Право власності позивача зареєстровано у встановленому на той час порядку. Таким чином, на підставі сукупності досліджених судом доказів суд вважає доведеним факт права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до вимог п.п.1,5 ч.2\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено її право власності на спірне майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved