Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 17 вересня 2021 року між ним та відповідачем було укладено Договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої вона зобовязалась повернути йому борг в сумі 70000 грн. 00 коп. в строк за погашення кредиту по договору 1001966977102 від 17.09.2021 року в АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Вказує, що цей кредит був оформлений на його імя. Згідно довідки банку, станом на 24.03.2023 року заборгованість по кредиту, процентам та комісії за надання пакету послуг по видачі кредиту відсутня. Кредитні зобов`язання за договором 1001966977102 від 17.09.2021 року виконані в повному обсязі. В захначений термін відповідач своє зобовязання не виконала. На день його зверненя до суду борг відповідача складає 113915 грн. 43 коп., в цю суму входить та частина тілу кредиту, проценти та комісія банку за надання пакету послуг по видачі кредиту, ця сума була сплачена ним. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь 113915 грн. 43 коп. 05 вересня 2025 року ухвалю суду відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін). Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Також, зазначив, що просить суд проводити судове засідання за його відсутності та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою місця проживання, шляхом направлення «СМС-повідомлення» та шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] надано Розписку, зі змісту якої вбачається, що вона отримала 50000 грн. 00 коп. та 70000 грн. 00 коп. від [PERSON] та зобовязується повернути кошти шляхом погашення кредиту 50000 грн. 00 коп. по кредитному договору «ТАС комбанк» № 2366596500 від 27.08.2021, а також, 70000 грн. 00 коп. по кредитному договору «ПУМБ» № 100196697710 від 17.09.2021 року. В судовому засіданні досліджено Оригінал даної розписки, яка знаходиться в матеріалах справи. Позивачем надано Довідку про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 1001966977102 від 17 вересня 2021 року, наданої Відділенням № 4 ПУМБ в м. Черкаси 24 березня 2023 року, з якої вбачається наступне: позичальник 418475509 [PERSON] , сума кредиту: 70000 грн. 00 коп.; ставка відсотків 0,01% річних; база для розрахунку відсотків Факт; дата видачі 17 вересня 2021 року; дата погашення 17 березня 2024 року; розрахунковий день 17; строк сплати 1 день; разом по кредиту 70000 грн. 00 коп.; разом по процентах 6,18 грн.; разом по комісії 53067 грн. 00 коп.; всього 123073 грн. 18 коп. Як вбачається з Виписки/особового рахунку з 01.01.2021 по 24.03.2023 року [PERSON] , [INFO] [PERSON] надано кредитні кошти за договором № 1001966977102 від 17.09.2021 в розмірі 70000 грн. 00 коп. та ним особисто внесено кошти на погашення простроченої заборгованості по щомісячній комісії згідно кредитного договору № 1001966977102 від 17.09.2021 року в загальній сумі 113915 грн. 43 коп.(04.12.2021 3500 грн. 00 коп.; 07.12.2021 6000 грн. 00 коп.; 22.01.2022 4000 грн. 00 коп.; 24.01.2022 500 грн. 00 коп.; 19.02.2022 року 4000 грн. 00 коп.; 14.03.2022 1670 грн. 00 коп.; 22.03.2022 5670 грн. 00 коп.; 16.04.2022 5700 грн. 00 коп.; 02.05.2022 3400 грн. 00 коп.; 14.05.2022 5710 грн. 00 коп.; 25.05.2022 3900 грн. 00 коп.; 17.06.2022 5100 грн. 00 коп.; 02.07.2022 5000 грн. 00 коп.; 18.07.2022 5710 грн. 00 коп.; 01.08.2022 5800 грн. 00 коп.; 30.09.2022 2800 грн. 00 коп.; 01.10.2022 1400 грн. 00 коп.; 20.10.2022 4160 грн. 00 коп.; 24.11.2022 4200 грн. 00 коп.; 22.12.2022 5000 грн. 00 коп.; 20.01.2023 6000 грн. 00 коп.; 21.02.2023 6000 грн. 00 коп.; 21.03.2023 6000 грн. 00 коп.; 22.03.2023 4000 грн. 00 коп.; 23.03.2023 5695 грн. 43 коп.; 23.03.2023 1500 грн. 00 коп.; 23.03.2023 1500 грн. 00 коп.). Відповідно до Довідки № СК4-5.4/57 від 24.03.2023, наданої АТ «ПУМБ», [PERSON] мав кредитні зобов`язання перед АТ "»УМБ" згідно Договору № 1001966977102 від 17.09.2021. Відповідно до умов договору кредитні кошти в сумі 70000 грн. 00 коп. були надані строком до 17.03.2024 на власні потреби. Станом на 24.03.2023 заборгованість по кредиту, процентам та комісії за надання пакету послуг по видачі кредиту відсутня. Кредитні зобов`язання за договором № 1001966977102 від 17.09.2021 року виконані в повному обсязі. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов`язання вказані в борговій розписці не виконала, нею не здійснювалися погашення боргових зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). Атому, суд приходить до висновку, що боргова розписка надана [PERSON] , є документом, який підтверджує фактичне, реальне отримання нею від [PERSON] грошових коштів в розмірі 70000 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача та стягненню з відповідача на його користь борг у сумі 113915 грн. 43 коп. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved