Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 828698142 від 06.05.2023 у розмірі 26137 (двадцять шість тисяч сто тридцять сім) гривень 08 (вісім) копійок. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 06.05.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 828698142. Відповідно до цього договору [PERSON] отримала від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредит у сумі 5 400 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці грошові кошти в розмірі 5 400 гривень 06.05.2023 на банківську картку № [NUMBER] . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Відповідно до реєстру прав вимоги № 234 від 20.06.2023 за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. 10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 до Договору факторингу № 2 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 828698142. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 08/07/2025. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № б/н від 08.07.2025 до Договору факторингу № 3 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 828698142. ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 26137 (двадцять шість тисяч сто тридцять сім) гривень 08 (вісім) копійок, з яких: 5 400 грн. - сума заборгованості по кредиту; 20 737.08 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути із відповідачки, також стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422.40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено справу до судового розгляду та надано відповідачці строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач в судове засідання свого представника не направив, зазначивши в позовній заяві, що просить розглядати справу в його відсутності. Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. Судом встановлено, що 06.05.2023 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 828698142. Відповідно до п.2.1 договору кредитної лінії № 828698142 від 06.05.2023, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю ««Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно до п.2.3 Договору кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 5400 грн., який має бути повернено до 20.05.2023. Відповідно до п.2.4 позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Відповідно до п.2.10 Договору, позичальник зобов`язаний не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду кредитування забезпечити наявність на всіх власних рахунках сукупно грошових коштів в розмірі не меншому ніж вартість предмету застави. Згідно п. 3.3 Договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 14 (чотирнадцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1587 грн. 60 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Згідно п. 7.1 Договору, орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 20.05.2023, а саме протягом 14 (чотирнадцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником. Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 828698142 від 06.05.2023, який підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV53V5F, який містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у Договорі кредитної лінії. Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] 06.05.2023 на номер телефону [NUMBER] було відправлено одноразовий ідентифікатор MNV53V5F. На підтвердження факту отримання відповідачкою коштів за вказаним кредитним договором у сумі, зазначеній в позовній заяві, позивач надав копію платіжного доручення від 06.05.2023 на суму 5 400 грн. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 828698142 заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за цим договором за період 08.07.2025 - 31.07.2025 складає: 26137 (двадцять шість тисяч сто тридцять сім) гривень 08 (вісім) копійок, з яких: 5 400 грн. - сума заборгованості по кредиту; 20 737.08 грн. - сума заборгованості за відсотками. З відповіді АТ «Раффайзен Банк» № 81-15-9/11513-БТ від 12.09.2025 на запит суду та виписки з особового рахунку відповідачки вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку за період з 06.05.2023 по 11.05.2023 здійснено переказ коштів на суму 5 400 грн., а також з відповіді банку вбачається, що в анкетних даних [PERSON] зазначений номер телефону [NUMBER] . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Відповідно до реєстру прав вимоги № 234 від 20.06.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 828698142 від 06.05.2023. 10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №10/1024-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 до Договору факторингу № 10/1024-01 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 828698142 від 06.05.2023. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 08.07.2025 до Договору факторингу № 08.07.2025 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 828698142 від 06.05.2023. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу № 08/07/25-Е, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 828698142 від 06.05.2023. ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 26137 (двадцять шість тисяч сто тридцять сім) гривень 08 (вісім) копійок, з яких: 5 400 грн. - сума заборгованості по кредиту; 20 737.08 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути із відповідачки та стягнути судові витрати. З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ФК «Ейс» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025. Розрахунки заборгованості та виписка з особового рахунку за кредитним договором № 828698142 надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами стосовно розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідачкою такий розмір не оспорюється. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 828698142 в розмірі 26137 (двадцять шість тисяч сто тридцять сім) гривень 08 копійок. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Ейс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 26137 (двадцять шість тисяч сто тридцять сім) гривень 08 копійок, підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025; копію Додаткової угоди № 25770782905 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 09.07.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012. Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та не співмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Акті приймання передачі наданих послуг від 09.07.2025, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Також, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial