Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-19 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі Банк, Кредитодавець) та [PERSON] (далі Відповідач, Позичальник, Боржник) було укладено угоду № C-112-006086-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов зазначеного Договору, Банк відкрив Позичальнику поточний рахунок у національній валюті гривні, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки MasterCard, випущеної Банком. Згідно з пунктом 2.1 Договору, максимальний кредитний ліміт становив 200 000 грн, при цьому ліміт, доступний на момент укладення угоди, складав 10 000 грн. Згідно з пунктом 2.3 Договору, Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 48% річних. На виконання умов Договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000 грн строком до 04.03.2024 року. Позичальник підтвердив ознайомлення з умовами Угоди, тарифами Банку, ДКБО та іншими документами, що були оприлюднені на офіційному сайті Банку. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кошти в межах встановленого ліміту. Водночас, Позичальник не дотримався умов Договору, не повернувши вчасно суму заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 19.12.2023 року, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, загальний борг Відповідача становив 24 865,13 грн, з яких: 9 520,24 грн заборгованість за основною сумою кредиту; 15 344,89 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 0 грн заборгованість за комісіями. У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань, 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» був укладений договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого Банк відступив фактору ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги до ряду боржників, у тому числі й до Відповідача. Дані права вимоги підтверджені відповідним реєстром боржників, підписаним обома сторонами. Надалі, 22.12.2023 року, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» уклало договір факторингу № 22/12-2023 із ТОВ «ФК «Профіт Капітал», за умовами якого останнє прийняло права вимоги за вказаним кредитним договором. На підтвердження факту відступлення прав вимоги, сторони оформили акт приймання-передачі боржників із відповідним реєстром, що містить дані про кредитний договір № C-112-006086-19-980. Уточнюється, що при складанні реєстру була допущена технічна помилка щодо дати та номера договору факторингу, проте сторони письмово засвідчили, що це не впливає на дійсність правочину та не спростовує факт передачі прав. 05 березня 2025 року сторони підписали акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання зобов`язань за договором факторингу між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Таким чином, починаючи з 22.12.2023 року, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» стало новим кредитором за договором № C-112-006086-19-980 від 04.03.2019 року, правомірно набувши права вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості в розмірі 24 865,13 грн. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просив суд здійснити розгляд справи без його участі, не заперечуючи проти заочного провадження. Відповідач до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, доказів поважності причин неявки не надав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розгляд справи можливий заочно на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2025 року було постановлено заочний розгляд справи. Ознайомившись із матеріалами справи та наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням обставин справи, наявної доказової бази, а також принципу співмірності заявлених вимог. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Суд розглядає справу виключно за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих сторонами або витребуваних судом у передбачених законом випадках. З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір № C-112-006086-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк відкрив Позичальнику поточний рахунок у національній валюті (гривня), операції за яким здійснювалися з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки MasterCard. Максимальний кредитний ліміт за договором становив 200 000 грн, при цьому на момент укладення договору встановлений доступний ліміт складав 10 000 грн. Згідно з пунктом 2.3 договору, Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 48% річних. Строк користування кредитом визначено до 04 березня 2024 року. Позичальник підтвердив, що був ознайомлений з усіма умовами кредитування, чинними тарифами Банку, договором комплексного банківського обслуговування (ДКБО) та іншими документами, розміщеними на офіційному вебсайті Банку. Банк, зі свого боку, виконав усі зобов`язання за Кредитним договором: відкрив поточний рахунок № [NUMBER] та надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000 грн. Натомість Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з довідкою-розрахунком станом на 19 грудня 2023 року, загальна сума боргу становить 24 865,13 грн, у тому числі: 9 520,24 грн заборгованість за основною сумою кредиту; 15 344,89 грн заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками; 0 грн заборгованість за комісіями. У зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого Банк відступив Фактору права вимоги до низки боржників, серед яких був і Відповідач. Факт передачі прав вимоги підтверджується реєстром боржників, підписаним обома сторонами. Згодом, 22 грудня 2023 року, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» уклало договір факторингу № 22/12-2023 з ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», за яким останнє набуло права вимоги до Відповідача за кредитним договором № C-112-006086-19-980. Передача прав вимоги підтверджується актом приймання-передачі з долученим реєстром боржників. Технічну описку, допущену у реєстрі боржників щодо дати або номера договору, сторони письмово визнали такою, що не впливає на дійсність правочину. 05 березня 2025 року сторони підписали акт про відсутність взаємних претензій, що свідчить про належне виконання умов договору факторингу. Отже, з 22 грудня 2023 року новим кредитором за кредитним договором № C-112-006086-19-980 є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», яке правомірно набуло права вимоги до Відповідача на суму 24 865,13 грн. Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76, 77 ЦПК України, належними є докази, які підтверджують наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а допустимими ті, що одержані у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що подані позивачем документи (кредитний договір, довідка-розрахунок, договори факторингу, акти приймання-передачі, реєстри боржників) є належними, допустимими та достовірними доказами, які у своїй сукупності підтверджують наявність у Відповідача заборгованості перед новим кредитором ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається. Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або доказів, які б свідчили про неправомірність вимог позивача. Таким чином, позовні вимоги визнано обґрунтованими у частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному і безпосередньому дослідженні наданих доказів. Оцінивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є доведеними частково.

Outcome: approved