Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.05.2022 між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 274/21-Тз/В/22, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Hyundai i30», д.н.з. [NUMBER] . 03.06.2022 о 13 год. 19 хв. у м. Вінниця по вул. Андрія Первозванного, 26, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при виїзді на дорогу не впевнився в безпечності маневру, не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyundai i30», д.н.з. [NUMBER] , що рухався по дорозі. Внаслідок ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу «Hyundai i30», д.н.з. [NUMBER] , з вини відповідача були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, який склав 114\~163, 83 гривні. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/12048/22 від 13.07.2022 відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 006.00820422-1 від 06.07.2022 та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 15\~634, 96 гривень, які позивачем були сплачені за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № 36015413 від 15.07.2022. Таким чином у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15\~634, 96 гривень. Також, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 23.07.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що вищевказане судове рішення та копію позовної заяви із доданими до неї документами, отримано відповідачем особисто 08.08.2025, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 40) Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 23.07.2025 вважається врученою відповідачу 08.08.2025. У строк, визначений судом ухвалою від 23.07.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2022 по справі № 127/12048/22, яка набрала законної сили 26.07.2022, як те вбачається з ЄДРСР, доступ до якого є публічним, було встановлено наступне: « [PERSON] , 03.06.2022 року о 13:19 год., в м. Вінниці по вул. А.Первозванного, 26, керуючи транспортним засобом «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при виїзді на дорогу не впевнився в безпечності маневру, не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався по дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.2 ПДР України.» Вищевказаним судовим рішенням [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 гривень. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 18.05.2021 між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «ALL RISKS» № 274/21-Тз/В, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hyundai i30», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 7-11зв.) 18.05.2022 між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до вищевказаного договору, яким п. 10, п. 14 і додаток № 1 «Заява на страхування» до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу «ALL RISKS» № 274/21-Тз/В від 18.05.2021 було викладено у новій редакції. (а.с. 12) Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що подія, яка сталася 03.06.2022, є страховим випадком. Згідно із ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що [PERSON] на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом марки «Subaru Forester», д.н.з [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , оскільки під час керування мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб. (а.с. 15-16зв.) Внаслідок ДТП, транспортний засіб марки «Hyundai i30», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] (а.с. 14), був пошкоджений. Судом встановлено повідомлення 07.06.2022 [PERSON] , який на відповідній правовій підставі керував вищевказаним транспортним засобом на момент ДТП, страхової компанії про настання страхового випадку 03.06.2022. (а.с. 13-13зв., 15-16зв.) Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Статтею 9 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до рахунку на оплату № Ф-00000911 від 01.07.2022, виданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai i30», д.н.з. [NUMBER] , становить 114\~163, 83 гривень. (а.с. 18-18зв.) Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - «Subaru Forester», д.н.з [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом обов`язкового страхування серії ЕР № 208123729 з лімітом відповідальності за шкоду майну 130\~000, 00 гривень. (а.с. 26) Як повідомлено позивачем, на підставі страхового акту від 05.07.2022 та розрахунку суми страхового відшкодування до цього страхового акту [PERSON] внаслідок прямого врегулювання ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено виплату відшкодування в сумі 98\~528, 87 гривень. (а.с. 27-28) Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі страхового акту від 06.07.2022 та розрахунку суми страхового відшкодування до цього страхового акту, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено 15\~634, 96 гривень страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 36015413 від 15.07.2022. (а.с. 23-25) У справі, що розглядається, спір виник щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою страховою компанією коштів за договором добровільного страхування майна. Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до яких до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.\~\~ Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Як встановлено\~судом,\~ПрАТ «СК\~«Арсенал Страхування»\~виплатило страхувальнику\~страхове відшкодування\~та звернулося\~до [PERSON] ,\~який є\~винним у\~скоєнні ДТП,\~що сталася\~03.06.2022,\~з вимогою\~про відшкодування виплаченої суми\~страхового відшкодування,\~а саме різниці\~між фактичним\~розміром шкоди\~і страховою\~виплатою (страховим\~відшкодуванням) ПрАТ СК «ПЗУ Україна». (а.с. 23-25, 27-28) Враховуючи норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач, здійснивши страхову виплату (відшкодування) потерпілому за договором страхування майна, отримав від останнього права кредитора до відповідача. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією. Здійснення страхової виплати (відшкодування) не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Таким чином, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» після здійснення страхової виплати (відшкодування) за договором страхування майна в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 15\~634, 96 гривень. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі від 23.07.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до\~ч.\~2\~і ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~ п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 15\~634, 96 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 3\~028, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 62531362 від 27.03.2025. (а.с. 4) Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3\~028, 00 гривень. До ухвалення рішення у справі ні позивач, ні відповідач не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших судових витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Отже, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved