Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №478213-КС-003 від 29.03.2024 року, що становить 195 145,38 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 145 145,38 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №478213-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Згідно з умовами Договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , тому позивач виконав умови Договору належним чином. Відповідач частково погасив заборгованість, проте не в повному обсязі. Таким чином, відповідач належним чином не виконує умови договору, а тому у нього перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 195 145,38 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 18.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с. 112-113). У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 05.02.2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Ліліцький Р.В. звернувся до суду з письмовими поясненнями, в яких він просить суд залишити позовні вимоги без задоволення. В обґрунтування посилається на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності кредитної заборгованості, її розмір та період, який слід розраховувати, розмір заборгованості. Вважає, що розрахунок заборгованості без банківської виписки з особового рахунку позивальника, або інших первинних документів, жодним чином не підтверджує, що відповідач отримував кредитні кошти у заявленому позивачем розмірі. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими (а.с. 121-130). У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. 05.02.2025 року представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Виноградов Ю.Е. звернувся до суду з додатковими поясненнями. В обґрунтування посилається на те, що кредитний договір укладений з урахуванням всіх вимог чинного законодавства, а відповідач підписуючи його, був ознайомлений з його умовами. Підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Щодо перерахування Позивачем на рахунок Відповідача кредитних коштів в розмірі 50 000,00 грн. повідомляємо, що до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 478213 КС-003 на загальну суму 22 000,00 грн. Ухвалою суду від 28.04.2025 року задоволено клопотання позивача та витребувано докази, що містять банківську таємницю. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не надходило. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.03.2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №478213-КС-003 про надання кредиту (а.с. 41-50). 29.03.2024 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 478213-КС-003 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою (а.с. 51-60). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6832, на номер телефону, який боржником було введено/відправлено (а.с. 61-62). Таким чином, 29.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 478213-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 31-40). Відповідно до п. 2.1 Договору про надання кредиту, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цими та правилами надання споживчих кредитів. Строк, на який надається Кредит: 24 тижнів (п. 2.3. Договору). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2.00 процентів за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка - 1,14957034 фіксована, комісія за надання кредиту - 7 500,00 грн. Сторони в п. 3 договору кредиту погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення (а.с. 61-63). Основні умови договору сторони узгодили між собою також підписавши Паспорт споживчого кредиту (а.с. 26-30). Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на виконання умов кредитного договору № 478213-КС-003 від 29.03.2024 року, перерахував на платіжну карту відповідача [PERSON] суму коштів у розмірі 46 677,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача, наданою АТ «Ощадбанк». Таким чином, позивач не виконав умови кредитного договору № 478213-КС-003 від 29.03.2024 року у повному обсязі (50 000,00 грн. - 46 677,00 грн. = 3 323,00 грн.). Відповідач свої зобов`язання за договором № 478213-КС-003 від 29.03.2024 року про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти на загальну суму 22 000,00 грн., з яких 14 500,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за відсотками, 7 500,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за комісію за надання кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, перевіреним судом (а.с. 21-24). Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Разом з тим, перевіривши розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, суд вважає його частково необґрунтованим, з огляду на те, що нарахування відсотків за кожен день користування кредитом здійснювалось на суму кредиту 50 000,00 грн., хоча відповідачу було надано лише 46 677,00 грн. на умовах кредиту. З огляду на викладене, загальна сума заборгованості підлягає перерахунку. Відповідачем не надано суду контррозрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення договору № 478213-КС-003 від 29.03.2024 року позивачем надано документи, що свідчать про послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 29.03.2024 о 15:50:10 клієнт, використовуючи номер телефону, зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 61-63). Кредитний договір був підписаний відповідачем 29.03.2024 року о 14:55:10 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-7122 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com. Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, 29.03.2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 46 677,00 грн. Однак, станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. Відповідно до здійсненого судом перерахунку, заборгованість позичальника перед кредитором ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» станом на 14.11.2024 року складає 181 212,25 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46 677,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 134 535,25 грн. (з 29.03.2024 року по 19.04.2024 року по 1,14957034% на день, з 19.04.2024 року по 14.11.2024 року по 2,00 % на день, за вирахуванням часткового погашення заборгованості у розмірі 22 000,00 грн.); суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про часткове задоволення позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором № 478213-КС-003 від 29.03.2024 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 181 212,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial