Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 листопада 2011 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблений актовий запис № 1315. У спільному шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася дитина, донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 16.02.2012 року. Шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 05 грудня 2019 року, що підтверджується копією рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/5018/19. Звертає увагу суду на те, що відповідач [PERSON] добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Будь-яка допомога, яка інколи надається, складає суму 1-2 тис. гри. на декілька місяців, це за останній рік, в 2022-2023 роках, відповідач взагалі не підтримував зв`язок з донькою та не надавав матеріальної допомоги. Наразі, [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України та отримує щомісяця дохід. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень [PERSON] одна не зможе забезпечити (наразі перебуває в відпустці по догляду за дитиною), тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки є військовослужбовцем та має постійний дохід. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач [PERSON] інших осіб на утриманні не має, є працездатним, отримує дохід, з серпня 2024 року є військовим Збройних Сил України, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.05.2025 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання. Справу просить розглядати без участі та присутності позивача [PERSON] . Ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2025 року по справі відкрите спрощене провадження та справу призначено до слухання на 16 вересня 2025 року на 11 год. 00 хв. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. У позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності. Позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] ,\~будучи належним\~чином повідомлений\~про час\~та місце\~розгляду справи у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблений актовий запис № 1315. У спільному шлюбі, [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 16.02.2012 року. 05.12.2019 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/5018/19. Після розірвання шлюбу малолітня донька [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя № 2025/006048480 від 09.05.2025 року. Малолітня дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача [PERSON] . Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України та отримує щомісяця дохід, однак у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання їх спільної дитини. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з вимог\~ст. 182 СК України\~і враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача [PERSON] , матеріальне становище відповідача [PERSON] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі частини з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов про стягнення аліментів був поданий 12.05.2025 року, а тому, за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів пп.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved