Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 19.05.2020р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим між ними постійно виникали сварки, в результаті чого сімейні відносини вони припинили, майже два роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають біля позивачки. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь судовий збір за подання до суду цієї заяви. У позовній заяві позивачка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення вона не заперечує (а.с.2 2-зворот). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином (а.с.19), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов та/або заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. За правилами ч.2 ст.247 цього Кодексу у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини два роки тому, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають біля позивачки і остання на примирення категорично не згодна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 19.05.2020р., вбачається, що при реєстрації шлюбу ані позивачка, ані відповідач не скористалися своїм правом на зміну прізвища, передбаченим ст.53 СК України, тобто вони зберегли свої дошлюбні прізвища (а.с.4), а тому після розірвання шлюбу їх прізвища залишаються незмінними. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved