Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У своїй позовній заяві просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 4 186, 36 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Свій позов обґрунтовують тим, що Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, зокрема буд. 3 за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] своєчасно надані їй послуги не оплачувала, унаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій в сумі 4 186, 36 грн. Тому Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подавала. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що наказом Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 17.11.2016 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» визначено експлуатуючою організацією на житловий будинок секції №1,2 з об?єктами соціально-побутового призначення по вул. Коперніка, 7, у Шевченківському районі м.Києва. Надалі, розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №682 від 25.11.2016 року вище вказаному новозбудованому житловому будинку з вбудовано-прибудинковими приміщеннями та підземним паркінгом у Шевченківському районі міста Києва присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (копія розпорядження додається, оригінал у Шевченківській РДА). Відповідно до п.2.2. Статуту предметом діяльності Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Багатоквартирний житловий будинок за адресою [ADDRESS] був переданий в обслуговування Товариству з обмеженою відповідальністю «Комунальний експерт», що підтверджується актом від 31.08.2022 року. Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» надавало споживачам житлово-комунальні послуги у будинку [ADDRESS] , до моменту його передачі на управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Комунальний експерт». Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до акту приймання-передачі житлових будинків від 31.08.2022 року. Таким чином, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] , проте договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з Позивачем не укладала. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №211 від 12.02.2018 року «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» встановлений тариф на послугу для будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 6, 25 грн. за кв.м. з оплати послуг нет пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, 6, 88 грн. за кв.м. з оплати послуг нет пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У першому пункті Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №211 від 12.02.2018 року «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» зазначено: «Унести зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014 року N?1078, зареєстрованим в Головному управлінні юстиції у місті Києві 20 жовтня 2014р. за N?42/1095 ( редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.03.2015р. N?210, що додаються.». Тому, з метою роз?яснення складових структури тарифів, на підставі яких нараховувались житлово-комунальні послуги, Позивач додатково надає витяг з розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) N?210 від 06.03.2015р. У подальшому, внаслідок виключенням зі складу тарифу вивезення побутових відходів (складова 0,3320 без ПДВ), нарахування вартості послуг здійснювалось за тарифом 5,85 грн. за кв. м. з оплати послуг не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим та 6,44 грн. за кв.м. з оплати послуг після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, у зв?язку із неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов?язань, як власника майна, з його утримання, у останньої за період з червня 2021 року по серпень 2022 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 4 041,51 грн. Послуги надавались Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», відповідно до законодавства України у сфері житлово-комунальних послуг та відповідно до затвердженого тарифу. В свою чергу, зобов?язання в частині, що стосується своєчасної оплати за спожиті послуги [PERSON] виконані не були. В наслідок чого у [PERSON] перед Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» утворилась заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 4 186, 36 грн. Стосовно нарахування 3% річних та інфляційної складової суд дійшов наступних висновків. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 мораторій на відключення від послуг, нарахування пені та стягнення заборгованості продовжить діяти тільки на територіях, на яких ведуться бойові дії. Також заборона поширюється на тимчасово-окуповані території відповідно до переліку Мінреінтеграції. Таким чином, нараховується 3 % річних за період з 01.08.2021 року по 31.01.2022 року та з 01.08.2021 року по 30.01.2022 року у розмірі 41, 10 грн. та інфляційна складова боргу у розмірі 103, 75 грн. інфляційного збільшення боргу Таким чином загальна сума до стягнення, яку заявляє Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» становить 4 186, 36 грн. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Норми ст. 322 ЦК України передбачають, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо, інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Вимогами ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець і виробник. А вимоги п.п. 1,5 ч. 3 ст.20 вказаного Закону встановлюють обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги у вигляді пені. Разом з тим, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З приводу обов?язку споживачів сплачувати житлово-комунальні послуги за наявності або відсутності відповідного договору Верховний Суд України в постанові від 30.10.2013р. у справі N?6-59цс13 зазначив: «.....Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, спору (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов?язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі...». Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості у розмірі 4186, 36 грн., з яких: 4 041, 56 грн. - основного боргу, 103, 75 грн. - 3 % річних, 41, 10 грн. - інфляційні витрати. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved