Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

04.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому просила суд здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер (6510166400:02:001:0113) в рівних частинах та виділити у власність [PERSON] частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Здійснити поділ житлового будинку в рівних частинах та виділити у власність [PERSON] частини житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.12.1990 року. 25.04.2019 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб між сторонами було розірвано. Під час спільного проживання за спільні кошти подружжя було придбано спірне нерухоме майно: земельна ділянка кадастровий номер (6510166400:02:001:0113) за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На даній земельній ділянці позивач та відповідач за спільні кошти збудували житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки після розірвання шлюбних відносин позивач та відповідач не можуть дійти взаємної згоди щодо користування спільним майном, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши надані до суду докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 21.12.1990 року Комишанською селищною радою м.Херсона, актовий запис № 88. Згідно свідоцтва про право власності [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 6510166400:02:001:0113, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,0289 га. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 3446347 від 15.05.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 6510166400:02:001:0113, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,0289 га. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203611461 від 11.03.2020 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 6510166400:02:001:0113, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,0289 га. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4093249 від 09.07.2004 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] видане 15.06.2004 року згідно рішення Комишанської селищної ради № 26 від 06.04.2004 року. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] який зареєстрований 21.12.1990 року Комишанською селищною радою м.Херсона, актовий запис № 88. Зазначене рішення набрало законної сили. Вказане судове рішення не містить дати припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами. Статтею 114\~Сімейного кодексу\~України визначено, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Так, шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку що спірне майно було набуто сторонами за час шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За приписами статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 Сімейного кодексу України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності. При цьому, тягар доказування, що вказане майно не належить до спільного сумісної власності, покладається на особу, яка заперечує факт набуття майна у спільну сумісну власність. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц). Згідно зі статтею 70 Сімейного кодексу України,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За правилами\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма\~статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга\~статті 372 ЦК України). Відповідно до\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті\~58\~та\~59 ЦПК України\~вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи відсутність доводів сторін щодо відступлення від рівності часток подружжя, то спірний житловий будинок та земельна ділянка, на час розгляду справи належить позивачу та відповідачу у рівних частках, у зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Судовий збір по справі складає 8765,57 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8765,57 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає необхідним повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 4382,78 грн., сплаченого при поданні даного позову. Таким чином, на підставі ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4382,78 грн., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору \~ \~ \~ \~Повний текст рішення складено - 24.10.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved