Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Криворізька міська\~радазвернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом звернулася до суду з даним позовом до відповідачів:1 [PERSON] ,2 [PERSON] , 3 [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача 1 [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача 2 Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача 3 Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договорів дарування, припинення права власності, у якому просить суд з урахуванням уточненої позовної заяви: 1. Скасувати державну реєстрацію права власності від 20.04.2021, номер відомостей про речове право 41674734, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 2345527412110) незавершене будівництво, автостоянку; опис об`єкта: літ. А будівля сторожки (2,7 кв. м.), І Замощення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:055:0105, проведену за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з одночасним припиненням його речових прав на вказаний об`єкт; 2. Визнати недійсним договір дарування незавершеного будівництва, автостоянки, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105 по [ADDRESS] , укладений 23.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою В. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 343; 3. Скасувати державну реєстрацію права власності від 23.04.2021, номер відомостей про речове право 41675496, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 2345527412110) незавершене будівництво, автостоянку; опис об`єкта: літ. А будівля сторожки (2,7 кв. м.), І Замощення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:055:0105, проведену за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з одночасним припиненням її речових прав на вказаний об`єкт; 4. Визнати недійсним договір дарування незавершеного будівництва, автостоянки, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105 по [ADDRESS] , укладений 29.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко С. А. та зареєстрований в реєстрі за № 378; 5. Скасувати державну реєстрацію права власності від 29.04.2021, номер відомостей про речове право 41771834, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 2345527412110) незавершене будівництво, автостоянку; опис об`єкта: літ. А будівля сторожки (2,7 кв. м.), І Замощення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:055:0105, проведену за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , з одночасним припиненням її речових прав на вказаний об`єкт. 6. Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні Криворізькою міською радою земельною ділянкою площею 0,2985 га з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105 шляхом приведення земельної ділянки в придатний для використання стан зі знесенням незавершеного будівництва автостоянки (реєстраційний номер 2345527412110); опис об`єкта: літ. А будівля сторожки (2,7 кв. м.), І Замощення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що 10.10.2007 на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.08.2007 року №1696 між Криворізькою міською радою (надалі Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань прізвище змінювалось на [PERSON] , та в подальшому на [PERSON] ) (надалі [PERSON] , Третя особа-1) був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.2007 за №040710800856 (надалі Договір оренди). 29.09.2010 року Криворізькою міською радою прийнято рішення №4088 «Про продовження договорів оренди земельних ділянок», відповідно до якого, в тому числі ФОП [PERSON] був продовжений договір оренди земельної ділянки для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП, яка знаходиться на [ADDRESS] . Проте, з огляду на те, що у тримісячний строк від дати прийняття зазначеного рішення міської ради додаткова угода до договору оренди земельної ділянки між Орендодавцем та Орендарем укладена не була, рішення №4088 втратило чинність в частині, що стосується ФОП [PERSON] зобов`язано припинити з 27.10.2010 року її комерційне використання та повернути міській раді за актом. Однак, [PERSON] незважаючи на закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки та рішення Криворізької міської ради №4088 земельна ділянка повернута не була, та він продовжував її використовувати без відповідних правовстановлюючих документів й згоди власника. Факт подальшого комерційного використання ФОП [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105,під розміщення відкритої платної автостоянки підтверджується актами обстеження земельної ділянки, складеними в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель, за якими земельна ділянка огороджена бетонним парканом і використовується під розміщення діючої автостоянки зі спорудою КПП. Під час обстеження земельної ділянки об`єкти нерухомості та незавершеного будівництва на земельній ділянці виявлені не були. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року заяву представника Криворізької міської ради Кудіна Максима Вікторовича про забезпечення позову задоволено частково заборони : - [PERSON] та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкта нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 2345527412110) незавершене будівництво, автостоянка; опис об`єкта: літ. А будівля сторожки (2,7 кв. м.), І Замощення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:055:0105, у тому числі укладати договори та інші правочини щодо нього; - суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, приватним нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єкта нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 2345527412110) - незавершене будівництво, автостоянка; опис об`єкта: літ. А будівля сторожки (2,7 кв. м.), І Замощення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:055:0105. Ухвалою від\~02\~квітня 2024\~року прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у приміщенні суду. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачів представником [PERSON] у відзиві на позовну заяву посилається на те, що посилання позивача про відсутність діючого права оренди на земельну ділянку, як на основну підставу для скасування первісної реєстрації права власності, із даного приводу взагалі заявлені позовні вимоги позивача вважають не добросовісними, суперечливими та вказує на зловживання правом, це не може бути підставою для скасування права власності позивача. Відповідно до рішення Криворізької міської ради №1696 від 29.08.2006 року наявне цільове призначення земельної ділянки не забороняло здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці позивача, відповідно до дозвільної документації. Позивачем було надано у строкове платне користування земельну ділянку та отримано дозвіл на будівництво на об`єкт нерухомого майна, право власності зареєстровано відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, а тому реєстрація права власності жодним чином не порушує прав та інтересів територіальної громади. Відповідно до Державних будівельних норм В.2.3-15:2007, на які вказує позивач, як на підставу неправомірності реєстрації права власності, не заборонено здійснювати будівництво капітальних будівель та споруд на території автостоянок. Дана земельна ділянка була передана для будівництва та має наявне цільове призначення, що не забороняє здійснювати будівельні роботи. Верховним Судом у справі №904/158/20, 20.04.2021 за відповідачем-1 [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва,\~автостоянку,\~опис об`єкта:\~літ.\~А \~будівлі сторожки\~загальною площею\~2,7\~кв.\~м.;\~І замощення,\~№1\~-\~огорожа,\~№2\~ворота,\~№3\~огорожа,\~що розташований на вищевказаній земельній ділянці, внаслідок чого він стає фактичним володільцем цієї земельної ділянки усупереч згоди і волі позивача. Ухвалою від 18 вересня 2024 року за клопотанням представником позивача витребувані докази у справі. Ухвалою суду\~від 02\~квітня 2025\~року Відмовити\~у задоволенні\~клопотань [PERSON] \~та представника\~відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Лісового Дениса\~Олександровича про\~залучення до\~участі у\~справі [PERSON] \~у якості\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог. Ухвалою від 14 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 14 травня 2025 року \~клопотання представника відповідача Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лісового Дениса Олександровича про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 16 червня 2025 року відмовлено відповідачу [PERSON] у прийняті зустрічної позовної заяви та об`єднанні в одне провадження. Сторони скористалися процесуальним правом подання письмових заяв та до суду подано: 12 липня 2024 року відзив на позовну заяву, 02 вересня 2024 року представником Криворізької міської ради подано до суду уточнену позовну заяву, 18 жовтня 2024 року відповідь на відзив на позовну заяву, 22 квітня 2025 року заперечення на відповідь, письмові пояснення відповідача [PERSON] , [PERSON] , 29 квітня 2025 року заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження, 14 травня 2025 року відповідь на заперечення позивача. Представник позивача у судовому засіданні вказує, що державна реєстрація права власності за [PERSON] на будівлі та споруди автостоянки була проведена за відсутності документів, котрі мають статус правовстановлюючих та підтверджують підстави набуття за ним права власності на зареєстрований об`єкт, адже: наказом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 04.11.2009 №224 реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації була скасована з причини наявності недостовірних даних; технічний паспорт виданий на громадський будинок - автостоянку, що не узгоджується з приписами Державних будівельних норм України В.2.3-15:2007; у рішенні виконавчого комітету Криворізької районної у місті ради від №1696 від 29.08.2006 року «Про присвоєння поштової адреси», об`єкт будівлі та споруди автостоянки, за адресою: [ADDRESS] ), у Саксаганському районі відсутній. Представник позивача\~у судовому\~засіданні вказує,\~що державна\~реєстрація права\~власності за\~ [PERSON] \~на будівлі\~та споруди\~автостоянки була\~проведена за\~відсутності документів,\~котрі мають\~статус правовстановлюючих\~та підтверджують\~підстави набуття\~за ним\~права власності\~на зареєстрований\~об`єкт,\~адже:\~наказом відділу\~з питань\~державного архітектурно-будівельного\~контролю виконкому\~Криворізької міської\~ради від\~крім: технічного паспорту на громадський будинок, призначення Автостоянка, дозволу на виконання будівельних робіт №224, виданий 04.11.2009 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та договору про спільну діяльність із будівництва майнового комплексу (автостоянки) від 08.11.2006 оригінали яких\~наявні у\~ [PERSON] та\~їх копії\~були надані\~ [PERSON] .\~Криворізькій міській\~раді з\~апеляційною скаргою\~від 21.04.2021\~у справі\~№904/158/20; постанови Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №904/158/20 наявна в Господарському суді Дніпропетровської області. Враховуючи вищевикладені обставини, Криворізька міська рада вважає, що державна реєстрація права власності за [PERSON] на будівлі та споруди автостоянки підлягає скасуванню, посилаючись при цьому на позиції Верховного Суду за якими автостоянка не є об`єктом нерухомого майна, речові права на які не підлягають державній реєстрації. 23.04.2021\~року за договором дарування гр. [PERSON] прийняла у\~дар від [PERSON] будівлі та споруди автостоянки. В подальшому, за договором дарування [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] вказані будівлі та споруди автостоянки. Щодо визнання недійними вказаних договорів Позивач вказує, що набуття права власності за договором дарування є похідним (вторинним) способом набуття права власності. При похідних способах набуття права власності право набувача ґрунтується на праві відчужувача. За таких умов фактично діє правило: «ніхто не може передати іншому більше прав на річ, ніж має сам». За відсутності у [PERSON] ) документів які підтверджують підстави набуття ним права власності на будівлі та споруди автостоянки укладені в подальшому договори дарування від 23.04.2021 року № 343 та 29.04.2021 року №378 є недійсними, а проведена державна реєстрація права власності на будівлі та споруди автостоянки за [PERSON] та [PERSON] є незаконною та підлягає скасуванню. Також позивач вказує про укладання договорів дарування з метою ухилення [PERSON] від виконання договірних зобов`язань щодо повернення орендованої ним земельної ділянки, без наміру створення правових наслідків, та з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності на будівлі та споруди автостоянки до близького родича. Окрім того, позивач вказує, що укладання договорів дарування та проведення державної реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки за Відповідачами порушує права та законні інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу, в інтересах якої діє Криворізька міська рада, як власника, щодо користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності. 10.10.2007 року між ФОП [PERSON] та Криворізькою міською радою було оренди №1696 від 29.08.2007 року за умовами якого Орендодавець на підставі рішення міської р. №347 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП, яка знаходиться [ADDRESS] . У пункті 30 даного Договору, Сторони передбачили, що Орендар за письмовою ця має право зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі культурно побутові та інші споруди та закладати багаторічні насадження, а також інші об`єкти інфраструктури. За умовами Договору оренди. Сторони чітко погодили будівництво нерухомого майна, яка по своїй суті складається із комплексу будівель та споруд. Наголошують, що на тимчасову споруду КПП не реєструвалось право власності. Проте, з огляду на те, що у тримісячний строк від дати прийняття зазначеного рішення міської ради додаткова угода до договору оренди земельної ділянки між Орендодавцем та Орендарем укладена не була, рішення №4088 втратило чинність в частині, що стосується ФОП [PERSON] . Відповідно до Державних будівельних норм В.2.3-15:2007 на заборонено здійснювати будівництво капітальних будівель та споруд на територіях автостоянок Не можуть бути підставою для скасування державної реєстрації права власності посилання. Позивача на виписку із протоколу архітектурно містобудівної ради від 02.03.2006 року, відповідно до якої [PERSON] погоджувалось розміщення нібито лише тимчасових споруд, згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради, як дорадчі органи, рішення чи висновки є яких є рекомендаційні та не є обов`язковими до виконання. І тому, висновок архітектурно-містобудівної ради від 02.03.2006р. є рекомендаціним. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лісовий Д.О. заперечував проти поданого позову та скористався правом подати відзив 12.07.2024 року, в судовому засідання свої заперечення підтримав, та вказав, що вимоги є безпідставними, та такими, що порушують права власності. Окрім того, позивачами обраний неналежний спосіб захисту. Стороною відповідача заявлено про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, про що подані відповідні заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, правом подати відзив не скористалася. Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним Законом України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, крім іншого, належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України. За приписами статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з його повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України. За статтею 93 ЗК України, статтями 1, 2 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 28.08.2007\~\~Криворізькою міською радою прийнято рішення №1696 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] та надання її в оренду для розміщення тимчасової споруди автостоянки». 10.10.2007 на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.08.2007 №1696 між Криворізькою міською радою (надалі Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (відповідно\~відомостей з\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань прізвище\~змінювалось на\~ [PERSON] ,\~та в\~подальшому на\~ [PERSON] ) (надалі [PERSON] , Третя особа-1) був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.2007 за №040710800856 (надалі Договір оренди). За пунктами 1-5 Договору оренди Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування строком на 3 роки земельну ділянку площею 0,2985 га, з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною першою статті 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Зокрема, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із частиною першою статті 125 ЗК України). Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (частина п`ята статті 126 ЗК України). З викладеного виходить, що права та обов`язки, на досягнення яких спрямовується волевиявлення учасників при укладенні договорів оренди земельних ділянок, набуваються лише після його державної реєстрації (відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 15.01.2020 у справі №322/1178/17). Також, суд враховує, що за умовами договору оренди земельної ділянки, рішення Криворізької міської ради від 29.08.2007 №1696, Актом вибору будівництва №102 від 08.06.2006 та випискою з протоколу архітектурно містобудівної ради з питань розміщення тимчасових об`єктів від 02.03.2006, земельна ділянка була надана ФОП [PERSON] для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП на [ADDRESS] . Рішенням Криворізької міської ради від 29.09.2010 року №№4088 розглянуто звернення «Про продовження договорів оренди земельних ділянок», відповідно до якого, в тому числі ФОП [PERSON] був продовжений договір оренди земельної ділянки. Проте, з огляду на те, що у тримісячний строк від дати прийняття зазначеного рішення міської ради додаткова угода до договору оренди земельної ділянки між Орендодавцем та Орендарем укладена не була, рішення №4088 втратило чинність в частині, що стосується ФОП [PERSON] . Таким чином, Договір оренди землі, 27.10.2010 припинив свою дію,\~\~відповідно до положень\~статті 31 Закону України «Про оренду землі»,\~\~у зв`язку зі спливом строку, на який його було укладено, а у [PERSON] з урахуванням положень пункту 18 Договору, виник обов`язок з 28.10.2010 повернути Криворізькій міській раді земельну ділянку загальною площею 0,2985 га з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, зобов`язали звільнити земельну ділянку від тимчасових споруд та привести її у стан придатний до подальшого використання та повернути міській раді; віднесли вказану земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови, не наданих у власність та користування. Доказів того, що договір оренди вказаної вище земельної ділянки був продовжений суду не надано під час розгляду даної справи. Посилання сторони відповідачів про розгляд справи щодо вирішення спору з приводу оренди земельної ділянки не підтверджено належними доказами. За частиною першою статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. За пунктом 30 Договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007 року Орендар зобов`язаний по закінченні терміну оренди, припиненні чи розірванні договору оренди земельну ділянку привести в належний стан для подальшого використання та повернути Орендодавцю з оформленням акту приймання передачі (повернення) земельної ділянки. Водночас, матеріали справи не містять доказів оформлення Криворізькою міською радою та [PERSON] акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105. У відповідності до статті 189 ЗК України, статті 20 Закону України «Про охорону земель» (в редакції станом до 26.05.2022) самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2011 №514 затверджено Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Кривому Розі, пунктом 2.2 якого визначено, що безпосереднє проведення самоврядного контролю за використанням і охороною земель здійснюється посадовими особами управління земельних ресурсів виконкому міської ради та виконкомів районних у місті рад. Згідно з пунктом 3.1.2 вказаного Положення посадові особи, які здійснюють самоврядний контроль за використанням та охороною земель, мають право, серед іншого, складати акти обстеження стану і дотримання умов використання земельних ділянок та за фактом виявлення порушень подавати матеріали до відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства України; проводити у випадках, встановлених законодавством, фотографування. Рішенням Криворізької міської ради від 24.02.2016 №300 з 01.05.2016 реорганізовано управління земельних ресурсів виконкому міської ради та управління містобудування і архітектури виконкому міської ради шляхом злиття їх в управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради, а рішенням Криворізької міської ради від 26.08.2016 №844 внесено зміни до рішення міської ради від 24.02.2016 №300, а саме замінено в назві та тексті рішення назву управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради: «управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради». 27.06.2018 рішенням Криворізької міської ради №2815 створено департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради на базі управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, до якого перейшли\~всіправа та обов`язки управління. Тобто, самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності на території міста Кривого Рогу з 01.09.2018 здійснюється посадовими особами департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради та виконкомів районних у місті рад. Так, відповідно до наявних в матеріалах справи актів від 07.12.2019 та 24.11.2020 було проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105, що знаходиться на [ADDRESS] за результатом якого встановлено використання земельної ділянки під розміщення діючої автостоянки зі спорудою КПП. На момент обстеження на території автостоянки розміщені автотранспортні засоби. Земельна ділянка огороджена бетонним парканом наявна будівля приміщення спірної сторожки. За приписами статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Згідно з частинами першою, четвертою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації серпень 2018 року) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Водночас, як визначено абзацом третім Додатку «Б» до Державних будівельних норм України В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» (надалі - ДБН В.2.3-15:2007), автостоянка - спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мото транспортних засобів. Пунктом 6 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115 (надалі Правила №115), визначено, що автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтове, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговуючого персоналу, в`їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів. У разі потреби й технічної можливості на автостоянках обладнуються класи з безпеки дорожнього руху, пункти технічного огляду та самообслуговування транспорту, встановлюється пожежна та охоронна сигналізація, гучномовець. Згідно з пунктом 5.1 ДБН В.2.3-15:2007 у складі автостоянок для постійного зберігання автомобілів повинні бути відкриті площадки для стоянки автомобілів, приміщення для чергових і зберігання інвентаря, відповідні елементи інженерного обладнання та благоустрою, а також, за необхідності та технічної можливості, можуть бути - пости технічного огляду, технічного ремонту і миття автомобілів, включаючи пункти-пости самообслуговування - оглядові ями (естакади), місця чищення салону автомобіля. Такі автостоянки можуть бути обладнані сонцезахисними навісами, вітрозахисними стінками, декоративним сонцезахисним і шумозахисним озелененням. Пунктом 5.9 ДБН В.2.3-15:2007 передбачено, що на автостоянках з 50 і більше місцями постійного та тимчасового зберігання автомобілів при головному в`їзді-виїзді повинен влаштовуватися контрольно-пропускний пункт (приміщення для обслуговуючого персоналу, туалет і т. ін.), обладнаний майданчик для зберігання протипожежного інвентарю, встановлення контейнерів - сміттєзбірників. Отже, вказаними нормами законодавства не визначено правового статусу автостоянки як об`єкта нерухомого майна. Відповідно до статті 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України). В силу частини першої статті 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). А отже, виходячи з аналізу положень статей 179, 181, 188 ЦК України, ДБН В.2.3-15:2007 та Правил №115, автостоянка не є об`єктом нерухомого майна, речові права на які підлягають державній реєстрації, оскільки утворюється за рахунок інших речей (огорожі, твердого покриття, освітлення, приміщень для обслуговування персоналу тощо), які не є об`єктами нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, оскільки вони безпосередньо не пов`язані з земельною ділянкою та їх переміщення можливе без знецінення та зміни призначення. Висновок суду узгоджується правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.11.2019 у справі №686/22924/16-ц та з позицією Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №591/1594/21 , відповідно до яких автостоянка віднесена до рухомого майна. Доводи відповідача про те, що збудовані ним на земельній ділянці об`єкти автостоянки відносяться до нерухомого майна спростовуються вказаними вище обґрунтуваннями. Державний земельний кадастр, перевірку відомостей якого повинен був здійснити приватний нотаріус Віноградова В.Ю., містить інформацію про строкове користування ФОП [PERSON] спірною земельною ділянкою з 26.10.2007 на три роки (витяги додаються). Відносно поданої для проведення державної реєстрації та відповідно врахованої приватним нотаріусом додаткової угоди про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, виданої 25.12.2010, наголошуємо, що вона між сторонами укладена не була, що у свою чергу було встановлено під час вирішення господарського спору в рамках судової справи №904/158/20. У відповідності\~до статті\~212\~ЗК України\~самовільно зайняті\~земельні ділянки\~підлягають поверненню\~власнику землі\~без відшкодування\~затрат,\~понесених за\~час незаконного\~користування ними,\~а використання\~земельної ділянки\~не за\~цільовим призначенням\~тягне примусове\~припинення прав\~на земельну\~ділянку (ст. 143 Земельного кодексу України). Також Відповідачем-1 подано нотаріусу недопустимий і нечинний Дозвіл на виконання будівельних робіт від 04.11.2009 (далі - Дозвіл), адже строк його дії сплив ще у грудні 2010 року, тобто на час вчинення оспорюваної державної реєстрації речового права на об`єкт незавершеного будівництва (квітень 2021), наданий нотаріусу дозвіл був нечинним, що виключає правомірність проведеної державної реєстрації на його підставі. Звідси не мають юридичної сили: договір про спільну діяльність з будівництва з додатковою угодою №1 від 19.12.2010, ані заява [PERSON] від 09.12.2020 створені після закінчення строку дії Дозволу. При цьому суд зазначає, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Означено узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 06.06.2019 у справі №392/1829/17, Верховного Суду - у постановах від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, від 11.06.2020 у справі №910/10006/19, від 29.08.2019 у справі №910/10984/18, від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц, від 07.04.2020 у справі №916/2791/13). Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до частини четвертої статті 18 названого Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. За частиною другою статті 22 вказаного Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів. Так, за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставами для проведення державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2345527412110 за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:06:055:0105, проведену за [PERSON] . Адже, як то підтверджує наявні у справі витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.05.2020, 26.01.2024 орендар [PERSON] 26.10.2007 зареєструвала право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:06:055:0105. Строк дії речового права 3 роки. Інформація про реєстрацію речового права на земельну ділянку за [PERSON] . Державний земельний кадастр взагалі не має. Так в рамках справи №904/1189/22 судом встановлено, що за відповідачем-1 до 01.01.2013 були зареєстровані речові права на нерухоме майно органом, який на час виникнення цих прав був визнаний державою як уповноважений та компетентний орган з реєстрації речових прав, та підставою реєстрації цих прав за відповідачем-1 було рішення виконавчого комітету від 13.11.1996 № 529, акт від 21.04.1997 № 1, прийняті на підставі реєстраційного посвідчення КП "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію за ТОВ "Форс" права власності від 01.04.1998; на час розгляду цієї справи позивачем не надано належних доказів про скасування або визнання недійсним правовстановлюючих документів, на підставі яких за відповідачем- 1 було здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відносно справи №904/1270/22 то в рамках її розгляду було встановлено, що 25.01.2018 між Криворізькою міськрадою та ПП "Сармат" укладено договір оренди земельної ділянки № 2018032, строком на 5 років терміном до 29.12.2022. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 08.09.2021 державним реєстратором прийнято рішення № 43869948 про державну реєстрацію за ПП "Сармат" права власності на незавершене будівництво будівлі магазину. Аналізуючи вказане вище, суд вказує, що згідно умов Договору та Додаткової угоди земельна ділянка надавалась ФОП [PERSON] для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП (пункти 1, 14 Договору), а не для будівництва будівель та споруд. Доводи сторони відповідача з приводу того, що умови Договору та Додаткової угоди земельної ділянки погодили ФОП [PERSON] будівництво нерухомого майна автостоянки спростовують вказаними вище обґрунтуваннями суду. Також судом враховано, що відповідно до пунктів 28, 30 Договору оренди земельної ділянки від 10.10.2007 року ФОП [PERSON] мала право зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші споруди і закладати багаторічні насадження виключно за письмовою згодою Криворізької міської ради, яка в матеріалах справи відсутня. За приписами статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 (в редакції, чинній на дату реєстрації Декларації)(надалі - Інструкція №127), будівлі тимчасового характеру - це будівлі збірно-розбірні, без фундаменту, з недовговічного матеріалу, сезонного використання (без утеплення основних огороджувальних конструкцій). З орієнтовної характеристики проектованого об`єкту, акті вибору ділянки під будівництво від від 30.10.2006 автостоянка на [ADDRESS] була спроектована як тимчасова автостоянка з будівлею КПП із збірно-розбірних металоконструкцій, без фундаментів. Згідно з виписки протоколу архітектурно-містобудівної ради з питань розміщення тимчасових об`єктів від 21.06.2007, ФОП [PERSON] було погоджено розміщення автостоянки на мікрорайоні [ADDRESS] , як тимчасової споруди, будівлі із легких збірно розбірних металоконструкцій, без фундаментів. Відповідачі в\~судовому засіданні\~доводили про\~те,\~що державна\~реєстрація права\~власності проведена\~відповідно до\~законодавства та\~на підставі\~поданих документів,\~а саме технічному паспорту\~та витягу. Вказані документи містять достатньо підстав для проведення державним реєстратором державної реєстрації права власності, однак, суд не може погодитися з вказаними доводами, оскільки вони спростовуються письмовими доказами позивача. Згідно з розділом 2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 212/7107/21 затвердженого і введеного в дію Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (надалі - Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000), за кодом 1241 обліковуються будівлі вокзалів, аеровокзалів, будівлі засобів зв`язку та пов`язані з ними будівлі (будівлі цивільних та військових аеропортів, міського електротранспорту, залізничних станцій, автобусних станцій, морських та річкових вокзалів, фунікулерних та підіймальних станцій канатних доріг; будівлі центрів радіо- та телевізійного мовлення, телефонних станцій, телекомунікаційних центрів та т. ін.; ангари для літаків, будівлі залізничних блокпостів, локомотивні та вагонні депо, трамвайні та тролейбусні депо; телефонні кіоски; будівлі маяків; диспетчерські будівлі повітряного транспорту). Безпосередньо, за кодом 1241.9 обліковуються будівлі транспорту та засобів зв`язку інші. При цьому, як то підтверджує витяг з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:06:155:0105 віднесена до земель житлової і громадської забудови від 25.05.2020 №НВ-1213682992020 та від 26.01.2024 №0000185452024. Пунктом 1.2 розділу 1 Інструкції №127 (в редакції, чинній на момент виготовлення технічного паспорта, виданого 24.05.2001 затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, яким унормовано особливості технічної інвентаризації об`єктів незавершеного будівництва, матеріали технічної інвентаризації підшиваються до інвентаризаційної справи та на підставі них складається технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва, в якому зазначається місцезнаходження (адреса) об`єкта, дата проведення інвентаризації, опис наявних конструктивних елементів. Технічний паспорт\~наданий нотаріусу\~за своїм\~змістом не\~відповідає ознакам,\~характерним для\~об`єктів незавершеного\~будівництва,\~не містить\~відсотку готовності\~конструктивних елементів\~тощо,\~у зв`язку\~з чим\~немає підстав\~вважати,\~що він\~стосується незавершеного\~будівництва,\~відтак він\~не міг\~бути прийнятий\~нотаріусом в\~якості належної\~підстави для\~проведення реєстраційної\~дії. [PERSON] обопільно з нотаріусом Виноградовою В.Ю. використано підміну понять, сутність якої полягає в тому, що замість одного поняття і під виглядом даного поняття вживають інше поняття, що є неприйнятним. З огляду на зазначене, що приводить до обставини про відсутність на момент проведення державної реєстрації права власності документу, що підтверджує факт присвоєння спірному об`єкту поштової адреси, а тому доводи відповідачів в цій частині безпідставні. Суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що завізована заява відповідною посадовою особою виконкому вказує на прийняття позитивного рішення та те, що відсутність акту приймання передавання документів виконкому на постійне зберігання вказують на розгляд поданої заява ФОП [PERSON] . Суд зазначає, що держава наділена повноваженнями підтвердити право власності особи на нерухоме майно виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою ведення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно. 23.04.2021 року будівлі та споруди автостоянки [PERSON] були відчужені [PERSON] за договором дарування приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною та зареєстрованим в реєстрі за №343. [PERSON] , у свою чергу, відчужила зазначений об`єкт незавершеного будівництва, автостоянку гр. [PERSON] (Відповідачу-3) за договором дарування від 29.04.2021, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світланою Анатоліївною та зареєстрованим в реєстрі за №378. Тобто, протягом семи днів з дати проведення первісної реєстрації право власності на об`єкт - будівлі та споруди автостоянки, розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло до трьох власників, та за результатом залишилось за близьким родичем первісного власника. Зважаючи на відсутність у [PERSON] документів які підтверджують підстави набуття ним права власності на спірний об`єкт, суд доходить висновку про визнання недійсними договорів дарування від 23.04.2021 №343 та від 29.04.2021 №378, та скасуванню проведеної державної реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки за [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У даному випадку підставою звернення Криворізької міської ради до суду є те, що відповідачі фактично унеможливили використання та розпорядження Позивачем земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 1211000000:06:155:0105, шляхом здійснення державної реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки на ній розташованій, у зв`язку з чим [PERSON] став його власником (з подальшим відчуженням), а звідси і фактичним володільцем відповідної земельної ділянки, тоді як Криворізька міська тертериторіальна громада фактично вибула з володіння поза її волею і згодою на це. Власник землі у цьому разі не може використовувати її тому державна реєстрація будівлі, споруди обмежує права власника землі, отже звернення до суду з вказаним позовом є належним способом захисту прав позивача, що узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Верховного Суду від 22.12.2021 у справі N 917/1970/20 та від 18.01.2022 у справі N 917/10/21. Згідно статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним Законом України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). В силу статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №922/3403/20, правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку, в межах якої розміщено об`єкт незавершеного будівництва іншої особи, права осіб, що мають право на таку земельну ділянку, у такій ситуації порушуються, до таких правовідносин слід застосовувати положення статті 391 ЦК України. Спірними у цій справі є правовідносини щодо захисту прав власника земельної ділянки внаслідок реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки, що розташована на земельній ділянці, що відповідає критерію подібності правовідносин, визначеному в пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19. У наведеній постанові Верховного Суду в справі №922/3403/20 також міститься висновок про те, що позивач (міська рада) для поновлення своїх порушених прав має право після скасування державної реєстрації права власності відповідача на незавершене будівництво пред`явити позов про звільнення земельної ділянки особою, яка перешкоджає в користуванні або (та) розпорядженні нею. Зазначене свідчить про ефективність та достатність такого способу захисту як скасування державної реєстрації права власності у такій категорії спорів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сторони в судовому засідання посилалися й на інші аргументи щодо позову та заперечення позову, які не відображені у рішенні суду, оскільки вони зводяться до повторення позиції позивача та відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачами в суді не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Підстави для задоволення клопотання представника третьої особи [PERSON] , адвоката Олійник Є.О. щодо закриття провадження у даній цивільній справі так як остання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,- відсутні так як справа стосується невиконання цивільно-правовх обов`язків фізичних осіб і підлягає розгляду саме в порядку ЦПК України. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно вимог положень до статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню, сплачений за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову, судовий збір у рівних частинах з кожного. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року у справі №214/2673/24/21, 2-/214/690/25, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved