Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказує, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 19.09.2009 , який був укладений у Виконавчому комітеті Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Позивачка також зазначає в позові, що чоловік у 2018 року був військовослужбовцем, до вересня 2024 року вони разом проживали в м.Добропілля Донецької області де вели спільне господарство та виховували доньку. Із початком повномасштабної війни з 2022 року вони переїхали до с.Дмитрівка Синельниківського району Дніпропетровської області де відповідач , особливо у січні, березні та травні 2025 року, після вживання алкогольних напоїв почав вчиняти сварки та застосовувати насильницькі дії щодо неї та доньки, тому вона змушена була звертатися до ВП №3 ГУНП у Дніпропетровській області із заявами на таку поведінку відповідача. У зв`язку з неадекватною поведінкою відповідача вона та донька вимушені були покинути домівку та переїхати до іншої, де наразі і проживають. Відповідач наразі є військовослужбовцем ЗСУ, отримує заробітну платі, але у добровільному порядку не надає коштів на утримання доньки взагалі, не займався її вихованням. Вона отримує кошти у зв`язку із загибеллю сина [PERSON] та на ці кошти живе з донькою. Вона вважає, що відповідач повинен надавати допомогу на утримання їх спільної дитини, але не робить цього. Враховуючи вищезазначені обставини позивачка змушена звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечує проти сплати аліментів на доньку та розірвання шлюбу з дружиною. Вивчивши заяви сторін та матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.09.2009 року знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований у Виконкомі Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 79, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого вищевказаним виконкомом. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №530 в якому в графі батько записано « [PERSON] », відповідач по справі, в графі мати - « [PERSON] », позивачка по справі. Витягами з реєстру Миколаївської територіальної громади підтверджується реєстрації проживання позивача та [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у своїй заяві зазначив, що згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки. Згідно частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати та батько мають рівні обов`язки щодо дітей та їх утриманню. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 статті 79 цього Кодексу передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. День подання заяви позивачем до суду є 01.07.2025 року. Позивач надала\~суду документальне\~підтвердження \~сплати судового\~збору \~квитанція \~№6\~від 30.06.2025\~року \~ на\~суму 1211,20\~гривень,\~який \~ \~ \~суд вважає\~слід відшкодувати\~на користь\~позивача,\~стягнувши зазначені\~кошти \~з відповідача. \~ Згідно пункту 3 частини 1статті 5 Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року зі змінами, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ На основі викладеного,

Outcome: approved