Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява адвоката Дерманської Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи: Військова частина [NUMBER] Національної Гвардії України, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оголошення фізичної особи померлою, в обґрунтування якої зазначено наступне. Заявниця [PERSON] є дружиною військовослужбовця [PERSON] . Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 06.11.2018 року старшина [PERSON] був зарахований до списків особового складу Військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України, та призначений на посаду водія 3 відділення 2 патрульного взводу на автомобілях патрульної роти. 15.12.2021 року головний сержант [PERSON] вибув у службове відрядження для участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях до м. Маріуполя Донецької області, як старший водій (автобуса, мікроавтобуса) відділення відеодокументування розвідувального взводу. Згідно до наказу командира ВЧ [NUMBER] Національної Гвардії України № 148 від 31.05.2022, [PERSON] з 30.05.2022 року вважається таким, що ймовірно знаходиться в оточенні (полоні) у м. Маріуполі Донецької області. 06.07.2022 року за фактом зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] було внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 12022082060000709. Інформація щодо безвісті зниклого за особливих обставин [PERSON] була внесена до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується Витягом № 20231117-1740 від 17.11.2023 року. В подальшому військовослужбовці ВЧ [NUMBER] , які виконували завдання в м. Маріуполі та в травні 2022 року потрапили в полон, після звільнення надали інформацію, що [PERSON] , [INFO] під час виконання бойового завдання на ПрАТ «Металургійний завод «Азовсталь» загинув від кулі снайпера. Отже, у заяві порушено питання про оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим, внаслідок загибелі під час виконання завдання у зв`язку з участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України та захистом Батьківщини на території Донецької області. Днем смерті вважати [INFO] . Місцем смерті вважати м. Маріуполь, Донецька область. Встановлення вказаного факту необхідне заявниці для того, щоб скористатися своїми цивільними і соціальними правами, пов`язаними зі смертю чоловіка, зокрема спадкування, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тощо. 28.01.2025 ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі та її призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження на 11 год. 00 хв. 17.02.2025 р., яке в подальшому неодноразово відкладалось, останній раз на 14 год. 15 хв. 01.10.2025 року. 03.02.2025 року на адресу суду від заінтересованої особи - Військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України надійшли письмові пояснення, в яких викладені заперечення проти задоволення вказаної заяви, які обґрунтовані можливим перебуванням військовослужбовця [PERSON] у полоні. В судове засідання представник заінтересованої особи - Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи здійснювати у відсутність представника вказаної особи. В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Дерманська К.О. заяву підтримала в повному обсязі, з підстав наведених у ній. В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України просив у задоволенні заяви про визнання фізичної особи померлою відмовити через її передчасність та можливе перебування військовослужбовця [PERSON] у полоні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що на час повномасштабного вторгнення рф на територію України він проходив службу у ВЧ [NUMBER] . У квітні 2022 року він перебував на виконанні бойового завдання в м. Маріуполі Донецької області на металургійному заводі «Азовсталь». Там же перебував і військовослужбовець [PERSON] , який займав посаду водія. Близько з [PERSON] , свідок не спілкувався, оскільки останній був старший за віком, водночас знає, що у [PERSON] є дружина та діти. У квітні 2022 року, коли їхню позицію обстрілювали, то у [PERSON] влучив снайпер. До тіла загиблого підходив сержант [PERSON] , який і зазначив, що [PERSON] загинув. Тіло військовослужбовця забрати не вдалось через щільний обстріл позиції. Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні норми закону викладені і в ст. ст. 15, 16 ЦК України. Згідно зі ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 306\~ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України). Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Основними видами бойових дій є оборона та наступ. Статтею 47\~ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). При цьому, суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас частиною другою статті 20\~Закону України\~«Про правовий\~статус осіб,\~зниклих безвісти\~за особливих\~обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Василівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 9 т. 1). Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 10-11 т. 1). Витягом з наказу командира Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 06.11.2018 за № 240, підтверджується, що старшина [PERSON] був зарахований до списку особового складу частини (а.с. 12 т. 1) 15.12.2021 року відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України за № 313дск, старший водій автобуса (мікроавтобуса) відділення відеодокументування розвідувального взводу головний сержант [PERSON] вибув у службове відрядження, для участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях до м. Маріуполя Донецької області (а.с. 13 т. 1). Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України № 148 від 31.05.2022, [PERSON] з 30.05.2022 року вважається таким, що ймовірно знаходиться в оточенні (полоні) у м. Маріуполь Донецької області (а.с. 14). 06.07.2022 року за фактом зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] було внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 12022082060000709 (а.с. 15 т.1). Інформація щодо безвісті зниклого за особливих обставин [PERSON] була внесена до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за № 20231117-1740 від 17.11.2023 року (а.с. 17 т.1). Виходячи з нагородного листа для представлення до відзначення державною нагородою України, [PERSON] , старшого водія (автобуса) мікроавтобуса) відділення відеодокументування розвідувального взводу військової частини [NUMBER] [INFO] , за сумлінне виконання службового обов`язку, відданість Військовій присязі та Українському народові, особисту мужність і відвагу у складних умовах загрози життю, рекомендовано до нагородження Державною нагородою посмертно (а.с. 131-132 т. 1). Відповідно до висновку службового розслідування за фактом встановлення (підтвердження) відомостей перебування в полоні військовослужбовця розвідувального взводу головного сержанта [PERSON] , затвердженого 22.03.2025 року т.в.о. командира ВЧ [NUMBER] НГУ зазначено, що службове розслідування за фактом встановлення (підтвердження) відомостей перебування в полоні військовослужбовця розвідувального взводу головного сержанта [PERSON] закінчено. За наявних матеріалів під час проведення службового розслідування встановлення факту або підтвердження відомостей про перебування головного сержанта [PERSON] в полоні не виявлено. Державне підприємство «Український національний центр розбуди миру» не може ані підтвердити, ані спростувати перебування [PERSON] в полоні, у зв`язку з чим, наказом командира військової частини [NUMBER] визначено, що головний сержант [PERSON] вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин в районі н.п. Маріуполь Донецької області (а.с. 137-141 т. 1). Отже, аналізуючи наведені письмові докази та покази свідка [PERSON] , надані в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що вказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель під час виконання бойового завдання у вказаному районі воєнних (бойових) дій військовослужбовця [PERSON] . При цьому, суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи - ВЧ [NUMBER] НГУ про відсутність підстав для задоволення заяви через можливе перебування військовослужбовця [PERSON] у полоні, оскільки виходячи з матеріалів службового розслідування факт перебування останнього в полоні, не знайшов свого підтвердження, внаслідок чого службове розслідування у березні 2025 року було завершено, пошуки припинено (а.с. 151-220 т. 1). Крім того, суд не приймає до уваги надані заінтересованою особою - Військовою частиною [NUMBER] Національної Гвардії України матеріали службового розслідування за фактом звільнення з полону військовослужбовця 3 патрульного батальйону старшого лейтенанта [PERSON] , оскільки вони не мають ніякого доказового значення у даній цивільній справі. Водночас суд позбавлений можливості прийняти в якості належного та допустимого доказу у справі (показів свідка) досліджений в судовому засіданні за клопотанням представника заявниці адвоката Дерманської К.О. диск з відеозаписом показів гр. [PERSON] , з огляду на встановлений цивільним процесуальним законодавством порядок надання свідками пояснень шляхом безпосереднього допиту в суді. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин. Таким чином, досліджені судом докази дають можливість зробити вірогідне припущення про смерть військовослужбовця [PERSON] під час виконання бойового завдання в місті Маріуполь Донецької області. Щодо строків звернення до суду з вказаною заявою, то суд зазначає наступне. У своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни, та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 р., м. Маріуполь з 24.02.2022 по 04.03.2022 був територією активних бойових дій. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, зі змінами відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 23 квітня 2025 року № 748, м. Маріуполь Донецької області з 24.02.2022 року по 20.05.2022 року був територією активних бойових дій, а з 21.05.2025 року тимчасово окупованою російською федерацією територією України. З моменту вказаної події 20.04.2022 до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців, як то передбачено ст. 46 ЦК України. При цьому, від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії держави-окупанта проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявниці, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Отже, наведена заява підлягає задоволенню. За таких обставин,

Outcome: approved