Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона у 2014 році за домовленістю з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є власниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , домовились про купівлю у них позивачем зазначеного нерухомого майна, після чого позивач передала останнім обумовлену суму грошових коштів за нерухоме майно, а вони їй написали розписки та передали оригінали документів на нерухоме майно та ключі від квартири. Надалі сторони домовились, що згодом переоформлять на позивача право власності на нерухоме майно. Однак потім у нотаріуса так і не було оформлено купівлю продажу зазначеної квартири. Оскільки позивач з 2014 року (фактично 11 років) добросовісно, відкрито безперервно володіє вказаним нерухомим майном, то вважає, що набула право на нерухоме майно за набувальною давністю. В зв`язку з викладеним просить суд, визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності па квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позивачка та її представник. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву в якій просять справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача, Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223\~ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 1998 року № [NUMBER] , виданого керівником БТІ, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Згідно даних технічного паспорта виданого керівником БТІ на квартиру, котра знаходиться у власності [PERSON] , встановлено, що загальна площа квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , становить 45,4 кв.м, житлова площа 29,4 кв.м., квартира знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку та складається з двох кімнат. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано Ордер на житлове приміщення №3 на підставі повторного заселення рішення виконкому №94 від 18.11.1998 року, на квартиру житловою площею 29,4 кв.м. [ADDRESS] . Відповідно до розписок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 31.08.2014 року встановлено, що останні отримали від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2500 грн, кожен, за квартиру та зобов`язуються протягом місяця укласти договір купівлі продажу квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1207-5002120052 встановлено, що [PERSON] була взята на облік внутрішньо переміщеної особи та наразі проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що позивачка безперешкодно користується квартирою, доглядає за нею, вчасно сплачує комунальні платежі. Володіння позивачкою зазначеною квартирою не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Задовольняючи вимогу позивачки суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правові відносини. Статтею 16\~Цивільного кодексу\~України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,\~на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого, безперервного користування нерухомим майном протягом більше 10 років, отже визнання права власності за позивачкою на квартиру за адресою: [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved