Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Усенко М.І. звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5132610 у розмірі 23\~508, 98 гривень. Позов мотивований тим, що 09.06.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5132610, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Позивач у позовній заяві вказує, що згідно умов договору сума виданого кредиту\~становить 10 000 грн. зі сплатою відсотків передбачених у кредитному договорі. Після чого, відповідно до умов кредитного договору, 09.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги №80-МЛ. У зв`язку з порушеннями зобов`язань, заборгованість Відповідача на дату подання позовної заяви за Кредитним договором становить 23\~508, 98, що складається: 6133 заборгованість за тілом кредиту, 16\~375, 98 грн заборгованість за нарахованими відсотками та 1000 прострочена заборгованість за комісією. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 27.08.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов зустрічний позов представника відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , про захист прав споживачів та визнання пункту договору недійсним. Позов мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №5132610 від 09.06.2021 року [PERSON] має заборгованість перед ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у розмірі 23\~508, 98 грн., що складається з 6133 грн заборгованості за тілом кредиту; 16375, 98 заборгованість за відсотками та 1000 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до інформації, зазначеної в первісній позовній заяві, а також із наданого розрахунку заборгованості, вказана сума боргу була обрахована з урахуванням пункту 2.3.1.2 договору №5132610 від 09.06.2021 року. Відповідно до вказаного пункту первісним кредитором було нараховано відсотки на загальну суму 17\~927, 47 гривень. Пункт 2.3.1.2 договору №5132610 від 09.06.2021 року передбачає автоматичне продовження строку користування кредитом як міру відповідальності боржника за несвоєчасне виконання зобов`язання. На думку позивачки за зустрічним позовом, такий пункт суперечить чинному законодавству України. Фактично, вказаним пунктом договору дозволяється продовжувати строк кредитування у зв`язку із неналежним виконанням Позичальником зобов`язання. На думку позивача, навіть у разі наявності ініціативи від позичальника на пролонгацію і сплати комісії за пролонгацію, нарахування відсотків мало бути припинено після спливу строку продовження, оскільки в іншому випадку кредитор в односторонньому порядку змінює істотні умови кредитного договору всупереч волі позичальника. А також просив зменшити розмір витрат з позивачки за зустрічним позовом в користь відповідача за зустрічним позовом у розмірі 2000 тисяч гривень. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про захист прав споживачів та визнання пункту договору недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Здійснено перехід з порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до підготовчого судового засідання. 16.09.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов відзив представника відповідача [PERSON] за зустрічним позовом, відповідно до якого, відповідач за зустрічним позовом повністю заперечує щодо зустрічного позову, оскільки згідно п.2.3.1.2. кредитного договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Всупереч твердженням представника Відповідача за первісним позовом, що пролонгація є заходом відповідальності проти позичальника, позивач звертає увагу на той факт, що пролонгація відбувається лишу у випадку продовження користування Позичальником грошовими коштами. Більше того, відповідачем для цього неодноразово сплачено комісію за пролонгацію. Отже, як зазначає представник позивача за первісним позовом, відповідач [PERSON] свідомо та за власним бажанням продовжила користуватись кредитними коштами та вчинила для цього усі необхідні згідно умов кредитного договору дії. Тому, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2025 року закрито підготовче провадження по об`єднанні цивільній справі за первісним позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про захист прав споживачів, визнання пункту договору недійсним. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився. При цьому, згідно поданої заяви просив розглянути справу без його участі. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Згідно поданого зустрічного позову просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав повністю та просив задовольнити. У задоволенні первісного позову просив відмовити. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.06.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5132610, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно даного кредитного договору № 5132610 від 09.06.2021 року вбачається, що позичальник зобов`язується надати Відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 гривень, з процентною ставкою 1,50% від суми кредиту за кожен день) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №80-МЛ вбачається, що 09.02.2022 року ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги ТОВ» ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ». Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 10000 грн. підтверджено платіжним дорученням №48351552 про перерахування суми кредиту за кредитним договором від 09.06.2021 року на платіжну карту відповідача [PERSON] .. Також, згідно Витягу з реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги №80-МЛ від 09.02.2022 року, вбачається, що відступлення право вимоги відбулось за кредитним договором №5132610 від 09.06.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5132610 від 09.06.2021 року, встановлено, що сума заборгованості Відповідачки становить 23\~508, 98 гривень, що складається з: 6133 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 16\~375, 98 гривень прострочена заборгованість за відсотками та 1000 гривень прострочена заборгованість за комісією. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Уданому випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на встановлених умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Отже, кредитний договір №5132610\~\~від 09.06.2021 року, укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на Дату укладення договору. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг" встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами договору. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», визначено необхідні вимоги, які повинні бути зазначені у договорі про споживчий кредит, в тому числі орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Також, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до ч. 1-2 ст. 5З «Про споживче кредитування», визначено, що державне регулювання та нагляд у сфері споживчого кредитування здійснює Національний банк України,який визначає методики розрахунку реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит, яка була врахована фінансової установою при розробці форми кредитного договору та є невід`ємною умовою кредитного договору, що був підписаний сторонами. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення [PERSON] , зокрема Анкетою-заявою на кредит №5132610 Позичальника від 09.06.2021 року, що заповнена Відповідачем. На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування [PERSON] поставила свій електронний підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кредитні кошти відповідачу були надані у спосіб, зазначений у кредитному договорі. Так, позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Стосовно зустрічного позову суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не скористалася своїм правом відмовитися в односторонньому порядку від укладання кредитного договору, хоча вона мала можливість ознайомитися з інформацією необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення перед його укладанням. Окрім того, [PERSON] уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з умовами, які вважала зручними для себе, підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладання кредитного договору у запропонованій формі відповідало її внутрішній волі. [PERSON] мала можливість не вступати у кредитні відносини з позивачем, якщо дійсно вважала договір несправедливим, натомість вона погодилася зі своєї сторони на такі умови договору та підписала його зміст без будь-яких застережень. Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо визнання п. 2.3.1.1. Договору недійсними є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує пояснення позивача за первісним позовом у відзиві про те, що пролонгація договору здійснювалась лише у випадку сплати відповідачкою комісії за продовження. Наявні платіжні документи свідчать, що відповідачка неодноразово здійснювала платежі. Це підтверджує, що продовження договору було результатом свідомого та добровільного волевиявлення сторони, а не наслідком одностороннього нав`язування умов кредитором. Розглянувши надані первісним позивачем докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки надані позивачем за первісним позовом докази підтверджують факт укладання кредитного договору між сторонами, зобов`язання зі сторони Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) є не виконаними, заборгованість за договором є не погашеною. Підстави для визнання пункту договору недійсним відсутні, що є наслідком відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. суд констатує наступне. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. № 14-382цс19. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка її бажає її отримати. Суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4 000 грн.. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відшкодування позивачу ТзОВ «ФК\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення витрат з ТзОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Як зазначено із зустрічного позову [PERSON] до ТзОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» про захист прав споживачів, визнання пункту договору недійсним, 18.08.2025 року між [PERSON] та АЮ «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» було укладено договір про надання правничої допомоги. Орієнтовна вартість послуг адвоката для захисту прав Лазар С.В. складає 8000 гривень. Однак, суд не бере до уваги вимоги Позивача за зустрічним позов про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки відповідно до положень ст..ст. 133, 137, 141 ЦПК України такі витрати підлягають розподілу між сторонами лише за умови подання належних та допустимих доказів їх понесення чи зобов`язання їх сплатити. Представником позивача Працевитим Г.О. не надано жодного документу або підтвердження своїх вимог у зустрічному позові. У зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved