Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон Груп» про захист прав споживачів. В позовній заяві зазначає, що [INFO] ним через особистий кабінет з реєстрацією через e-mail: [INFO] та із зазначенням мобільного телефону [NUMBER] на сайті https://[INFO] було здійснено замовлення № 1025965 на Дитячий спортивний велосипед 20" CORSO "AERO" 79901 (1) ПОЛУФЕТ, сталева рама 11,5", передній перемикач Shimano, задній Saiguan, 7 швидкостей [Коробка] - 6800066799013, код товару: 105885 на суму 4 583,04 грн. 16 червня 2022 року, через той же сайт, було здійснено оплату зазначеного вище замовлення № 1025965 в сумі 4 583,04 грн. 17 червня 2022 року на його адресу надійшов товар через службу кур`єрської доставки «НОВА ПОШТА», підтвердженням чого є сформована накладна № 59 0008 3109 0625, який ним було отримано 18.06.2022р. 05 серпня 2022 року через сайт відповідача, ним було подано рекламацію на придбаний товар з проханням усунути недоліки товару через те, що в ньому проявились недоліки у вигляді нехарактерного тріску в каретці заднього колеса, а також було виявлено під час прокручування колеса нехарактерний рух касети із зірочками. Вказані обставини було описано в рекламації, яка була прийнята постачальником та зареєстрована за № 38209 від 05.08.2022р. 06 серпня 2022 року з ним зв`язався представник магазину з номеру телефону [NUMBER] , псевдонім у месенджері Telegram - @igrushki7ua, з яким ми почали переписку через мессенджер. Ним було направлено відео недоліку, що проявився, проте, з огляду на те, що постачальнику по відео не зрозуміло причину, постачальник запропонував забрати велосипед на діагностику (CMC від 07.08.2022р. 14:44 год). На його уточнення щодо того, хто оплачуватиме транспортування товару з недоліками, з урахуванням положень абз. 2 ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач відмовив в проведенні оплати за доставку товару на ремонт. Пізніше, після його CMC (10.08.2022р., 08:23-08:29 год), відповідач повідомив, що компанія не відмовляє в розгляді рекламації і натомість пропонує направити на його адресу заднє колесо в зборі (CMC від 10.08.2022р., 10:12 год), що його влаштувало і на що він погодився. 10 серпня 2022 року відповідач відправив Новою поштою заднє колесо, що підтверджується накладною № 59 0008 5020 3074. 17 серпня 2022 року при перевірці присланого колеса, недолік частково проявився знову, а саме: було виявлено під час прокручування колеса нехарактерний рух касети із зірочками. Ним одразу було через месенджер повідомлено постачальника та надіслав відео на підтвердження цього. 20 серпня 2022 року постачальник надіслав повідомлення та попросив запакувати товар і колесо, а також відправити товар на відділення Нової пошти № 126, м. Одеса, отримувач [PERSON] , тел.: [NUMBER] . На його запитання чи це відправка на ремонт, постачальник повідомив, що ні, вони забирають його на повернення з подальшим поверненням коштів на картку одразу, як отримають товар. Він не мав наміру повертати товар та просив постачальника безоплатно усунути недоліки товару, що передбачено ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», проте, вочевидь, з огляду на те, що недолік проявився повторно і постачальник зрозумів, що не може його усунути, самостійно прийняв рішення розірвати договір, забрати товар з істотними недоліками та повернути кошти, з огляду на що підлягають реалізації положення статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо розірвання договору купівлі-продажу з наступними наслідками для сторін. 21 серпня 2022 року було повернуто на прохання постачальника, товар через Нову пошту, що підтверджується накладною № 59 0008 5420 9321. Товар відповідач отримав 23.08.2022р., що прослідковується за номером накладної. З огляду на те, що відповідач в своєму CMC від 20.08.2022, 13:34 год запевнив, що поверне кошти одразу як отримає товар, то граничний строк на задоволення вимог споживача є саме 23.08.2022р. Проте, незважаючи на те, що він неодноразово просив відповідача повернути кошти та надати документ, який це підтверджував би, станом на день звернення до суду, кошти за неякісний товар після розірвання договору не повернуто відповідачем. Крім того, відповідач жодних документів щодо результатів дефектування товару не надав. Більше того, після того, як він почав вимагати повернення коштів від відповідача та надання квитанції про повернення, відповідач заблокував можливість йому скористатись своїм особистим кабінетом на його сайті https://igrushki7.uа. Фактично, станом на сьогодні, він залишився і без товару і без грошей, чим порушено його права, як споживача. Відповідно до інформації із офіційного сайту відповідача за посиланням https://[INFO]/advanced search result.php?kevwords=l05885, вартість товару складає 5 964,47 грн. Підтвердженням вартості товару в розмірі 5 964,47 грн станом на 20.08.2022р. підтверджується скріншотом, який збережено у файл із найменуванням «Screenshot_20220820-205956_Chrome.jpg» від 20.08.2022р. із джерелом «[INFO]». Така ж вартість товару була встановлена відповідачем і на день його звернення із заявою (рекламацією). Крім того, при придбанні товару ним було здійснено витрати на доставку такого товару, зокрема було сплачено вартість доставки в сумі 315,00 грн, підтвердженням чого є електронна квитанція POS-терміналу від 18.06.2022р. на суму 315,00 грн та скріншот з додатку «НОВА ПОШТА» з інформацією про відправника, отримувача, вартість відправлення та відомостей про платника. Отже, в результаті відновлення його прав, як споживача, відповідач має повернути вартість товару в сумі 5 964,47 грн, та вартість послуг доставки неякісного товару в сумі 315,00 грн. Окрім матеріальної шкоди йому також було завдано моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, і яка торкнулась не лише його, а і його дитини віком 7 років, для якої велосипед придбавався. Через те, що товар виявився неякісним та відповідач не повертає вартості неякісного товару, його дитина позбавлена наразі можливості їздити на велосипеді з друзями, зміцнювати своє фізичне здоров`я та емоційний стан. Тим більше, що закінчується літо і чим ближче до зими, тим менше буде потреба у велосипеді. Крім того, дитина постійно дорікає, що він придбав неякісний товар, бо от у її подружки гарний велосипед і не ламається і просить купити новий. Це значною мірою відображається на його психологічному стані як батька, оскільки зважаючи на те, що через війну доходи значно знизились, то придбати інший велосипед, до повернення коштів від відповідача за неякісний товар, можливості немає. Також, в одному зі своїх CMC від 30.08.2022р. 09:47 відповідач висловив прохання, щоб він більше не оформлював замовлення у його магазині та заблокував його доступ до особистого кабінету на сайті, що є неприйнятним з огляду на те, що такими діями відповідач обмежив його у праві вільного вибору продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб. Отже, із зазначеного вище вбачається очевидний зв`язок між діями/бездіяльністю відповідача та моральною шкодою, яку він поніс. Крім того, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи: час, який він витратив на спробу досудового вирішення питання в межах Закону України «Про захист прав споживачів»; час та особисті ресурси, що були витрачені ним на підготовку позовної заяви з додатками, та її відправлення; час, протягом якого розглядатиметься справа та протягом якого він перебуватиме у постійному стресі та переживаннях за долю вирішення цієї справи; час, який він витрачатиме на участь у судових засіданнях та пальне для того, щоб доїхати до суду тощо, - то вважає, що цілком обґрунтованою буде сума моральних збитків у розмірі 50 000,00грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість неякісного товару в сумі 5 964,47 грн., вартість послуг з доставки, що пов`язано з придбанням неякісного товару в сумі 315,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Від представника ТОВ «Торгівельна компанія Юніон Груп» - адвокатом АО «ЛОЯЛТІ» Кочмана К.П. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 15.06.2022 року через сайт інтернет-магазину igmshld7.ua позивачем було замовлено товар (велосипед) вартістю 4583,04 гривень, замовленню було присвоєно номер 1025965. Грошові кошти за товар було перераховано на рахунок відповідача. Орієнтовно 23.08.2022 року позивачем було повернуто велосипед відповідачу. 30.08.2022 року, після телефонної розмови представника відповідача із позивачем, грошові кошти у розмірі 4583,04 гривень за товар було перераховано позивачу. Позивач у позові посилається на наявність у придбаному товарі суттєвих недоліків. З цих причин вважає, що відповідач повинен був повернути позивачу суму вартості товару на момент звернення позивача до відповідача із рекламацією (ч. 7 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Проте, позивач до ТОВ «ТК ЮНІОН ГРУП» з приводу наявності чи усунення тих чи інших недоліків товару письмово не звертався. До позовної заяви не надано жодних доказів суттєвих недоліків товару, на яких акцентує увагу позивач. Листування у мобільному додатку Telegram належним та достатнім доказом таких недоліків виступати не може. Отже, аргументація позивача, викладена у позові стосовно суттєвих недоліків товару є безпідставною. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунку із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Оскільки, 30.08.2022 року грошові кошти у розмірі 4583,04 гривень за товар було перераховано позивачу, ТОВ «ТК ЮНІОН ГРУП» з моменту отримання товару вважало договір купівлі-продажу велосипеду розірваним та повернуло позивачу грошові кошти у повному обсязі. Враховуючи наведене, вимоги повернення грошових коштів за товар у розмірі 5964, 47 грн. - є необґрунтованою та задоволенню судом не підлягає. Додані до позову скріншоти листування з мобільного додатку Telegram із особою, яка у телефонній книзі позивача вказана під псевдонімом «7» не можуть слугувати підтвердженням звернення позивача до відповідача стосовно суттєвих недоліків товару, а також підтвердженням будь-яких фактів або строків, їх початку або плину. Аналогічна думка викладена у постанові Верховного суду від 16.12.2019 року у справі № 922/3128/18 та у постанові Верховного суду від 28.12.2019 року справі № 922/788/19. Позивачем також заявлено вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди. При цьому, позовна заява не містить жодних належних та достатніх доказів завдання такої шкоди позивачу. Позивачем було повернуто товар, відповідачем - повернуто відповідачі грошові кошти за нього. При цьому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від основної вимоги. Враховуючи викладене, можна дійти висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог у повному обсязі, за недоведеністю. Відповідач також зазначає, що позовна заява не мітить належні та допустимі докази витрат позивача на юридичну допомогу, тому підстави задоволення також відсутні. Відповідачем до 08.02.2023 року буде подано до суду акт виконаних робіт, перелік послуг та розмір затраченого ефективного часу наданих адвокатом АО «ЛОЯЛТІ» К.П. Кочманом. Також до судового засідання буде додано відомості про сплату таких послуг відповідачем на суму 5000 грн. Просить суд у задоволеній позовних вимог [PERSON] - відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача витрати пов`язані із вказаним спором. Від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідач, викладаючи події, зазначає, що 30.08.2022р., після телефонної розмови представника відповідача із ним, грошові кошти у розмірі 4 583,04 гривень за товар було перераховано йому. Вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки ним кошти від ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» не отримувались, а із наданого представником відповідача документу неможливо ідентифікувати, хто саме здійснював перерахування коштів, за який товар (індивідуальні характеристики), за яке замовлення, і чи за замовлення взагалі тощо. Крім того сума, що вказана у наданій відповідачем квитанції, не співпадає із сумою, яка підлягає поверненню за товар, який має істотні недоліки відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач спростовує його твердження щодо наявності у придбаному товарі суттєвих недоліків тим, що ніби він письмово не звертався до ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» з приводу наявності чи усунення тих чи інших недоліків товару, а зміст поданої рекламації через сайт вбачається лише з його слів. Також, відповідач зазначає, що листування у мобільному додатку Telegram, належним та допустимим доказом виступати не може, а тому його аргументація, викладена у позові стосовно суттєвих недоліків товару є безпідставною. В свою чергу звертає увагу суду на те, що відповідач не спростовує, що ним подавалась рекламація, але заперечує проти її змісту, при цьому іншого змісту не надає, і це при тому, що судячи з усього, його рекламація збережена у відповідача, так як подавалась через сайт. Сам по собі факт подання рекламації через сайт вже є письмовим зверненням до відповідача. Суть звернення цілком повно відображена в переписці у мобільному додатку Telegram, копія якої долучена ним до матеріалів справи і яка, в розумінні ч. 1, ч. 3 ст. 100 ЦПК України, є електронним доказом. При цьому, не приймаючи до уваги листування між ним та відповідачем, згідно якого відповідач письмово повідомлений про недоліки товару і за результатами якого навіть намагався їх усунути шляхом направлення нової деталі замість неякісної (колесо в зборі), відповідач вважає, що до правовідносин має застосовуватись стаття 9 Закону України «Про захист прав споживачів», а не ст. 8 того ж Закону. Вказане твердження відповідача є некоректним, оскільки, за відсутності недоліків товару, він не мав на меті його повертати, тим більше, що 14-денний строк на повернення товару закінчився і товар мав сліди використання, що давало йому право відмовити в задоволенні вимоги згідно статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів». Він наголошує, що не мав на меті повертати товар, якби він був якісним. Він не посилається на наявність у товарі істотних недоліків. Він звернувся до відповідача із рекламацією про усунення недоліків. Статус «істотних недоліків» товар набув після закінчення строку на усунення недоліків відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, зважаючи на докази, що надані ним до позовної заяви, підтверджується факт звернення до відповідача із рекламацією, її змістом та обставинами, які вимагають застосування процедури розірвання договору купівлі-продажу за статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Надані ним скріншоти з мобільного додатку/месенджеру Telegram є належними та допустимими доказами, відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України, а тому їм має бути надана належна правова оцінка. До такого ж висновку дійшов також і Верховний суд у своїй постанові від 13.07.2020р. в справі №753/10840/19. Дослідивши постанову Верховного суду від 16.12.2019р. у справі № 922/3128/18 та постанову Верховного суду від 28.12.2019р. в справі № 922/788/19, які використовує відповідач як судову практику для доведення того, що його докази є неналежними, то такі посилання відповідача є некоректними, оскільки вказані постанови винесені в межах господарських спорів, які випливають із господарських договорів, якими врегульовані взаємовідносини між сторонами такого договору, в т.ч. і щодо питання здійснення комунікації між суб`єктами господарювання. Відповідач вважає недоведеною вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позовна заява не містить жодних належних та достатніх доказів завдання такої шкоди, оскільки, позивачем було повернуто товар, а відповідачем було повернуто кошти за нього. При цьому відповідач зазначає, що кошти були повернуті самому собі, що додатково підтверджує його позицію, що кошти ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» все ж повернуто йому не було. Саме бездіяльність відповідача у тривалому незадоволенні його вимоги щодо повернення коштів, спричинила наслідки, в результаті яких йому було завдано моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Що стосується недоведеності витрат на юридичну допомогу, то ним стягнення таких витрат не заявлялось, а лише було зазначено, що це орієнтовні витрати, які планує він понести Звісно, у разі непонесення таких витрат, вони ані заявлені, ані покладені на відповідача, не будуть. Просить позовні вимоги, що викладені в позовній заяві, задовольнити в повному обсязі. Від представника ТОВ «Торгівельна компанія Юніон Груп» - адвокатом АО «ЛОЯЛТІ» Кочмана К.П. через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що згідно з практикою Верховного суду, зокрема, постановою від 19.01.2022 року у справі № 202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення поправок і викривлення. Тягар доказування авторства повідомлення відповідно до загальних умов ЦПК України покладається на особу, яка посилається на факт надсилання повідомлення як на підставу своїх вимог чи заперечень. Проте, позивач вказане не здійснив. Тому, відповідач просить суд не брати до уваги вказані роздруківки. Стосовно факту повернення сплачених коштів за товар. Відповідач зазначає, що копія квитанції, що міститься у матеріалах справи, вказує на отримувача - позивача, із зазначенням суми коштів, сплачених позивачем, а також номеру його банківської картки та номеру банківського рахунку які цілком співпадають із даними, зазначеними у квитанції позивача про оплату замовлення від 16.06.2022 року, яка додана ним до позовної заяви. У призначені платежу вказано, що переказ здійснюється за повернення велосипеду. Інших замовлень, окрім спірного, позивачем не здійснювалось. Отже, твердження позивача про неповернення йому коштів за велосипед є безпідставним. Окрім того, позивач вказує, що гроші були повернуті відповідачем самому собі, проте, виходячи зі змісту відзиву на позов вказане є виключно технічною помилкою та не може слугувати доказом неповернення коштів позивачу. Позивач, досліджуючи наведену у відзиві позицію Верховного суду зазначає, що посилання на позицію Верховного суду від 28.12.2019 року у справі №922/788/19 є некоректною, тому що предметом розгляду виступають господарські правовідносини, проте, у відповіді на відзив позивач сам посилається на позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2021 року по справі № 922/51/20, що враховуючи позицію позивача є цілком не логічним. Окрім того, правові позиції Верховного суду на які посилається позивач - не є подібними до справи, що розглядається. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В судове засідання відповідач не забезпечив явку свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом при розгляді справи встановлено, що 15 червня 2022 року через особистий кабінет з реєстрацією через e-mail: [INFO] та із зазначенням мобільного телефону [NUMBER] на сайті https://[INFO] [PERSON]. здійснив замовлення № 1025965 на дитячий спортивний велосипед 20" CORSO "AERO" 79901 (1) ПОЛУФЕТ, сталева рама 11,5", передній перемикач Shimano, задній Saiguan, 7 швидкостей [Коробка] - 6800066799013, код товару: 105885 на суму 4583,04 грн. 17 червня 2022 року отримав зазначений товар через службу кур`єрської доставки «НОВА ПОШТА». Під час отримання замовлення позивач не мав зауважень щодо якості та комплектації до придбаного ним дитячого спортивного велосипеду 20" CORSO "AERO" 79901 (1) ПОЛУФЕТ, сталева рама 11,5", передній перемикач Shimano, задній Saiguan, 7 швидкостей [Коробка] - 6800066799013, код товару: 105885 вартістю - 4583,04 грн. Згідно квитанції (дублікат) 0.0.2578309693.1 вбачається, що [PERSON] за замовлення № 1025965 оплатив ТОВ ТК ЮНІОН ГРУП, код одержувача 43096047, рахунок одержувача: [NUMBER] сплатив 4583,00грн. З копії роздруківки квитанції ПриватБанк TS213310 від 30.08.2022 09:18:26 вбачається, отримувач: [PERSON] , код отримувача: [NUMBER] , картка отримувача: [NUMBER] , рахунок отримувача: [NUMBER] , опис: поповнення картки по номеру; призначення платежу повернення коштів за велосипед, сума: 4583,00грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Частиною третьою статті 698 ЦК України передбачено, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII ). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Інтернет-магазин - це засіб для представлення або реалізації товару, роботи чи послуги шляхом вчинення електронного правочину (стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до Закону № 1023-XII укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (статті 1, 13 цього Закону). Відповідно до п. 7, 8 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір це - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ); договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, розрахунковий документ, передбачений Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Факт здійснення [PERSON] у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон Груп» замовлення, придбання товару, а саме: спортивного велосипеду 20" CORSO "AERO" 79901 (1) ПОЛУФЕТ, сталева рама 11,5", передній перемикач Shimano, задній Saiguan, 7 швидкостей [Коробка] - 6800066799013, код товару: 105885 вартістю - 4583,04 грн. представником відповідача не заперечувався ні у поданому відзиві, ні в поясненнях наданих у судовому засіданні. За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону. Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків. Законодавець у статті 8 Закону України « Про захист прав споживачів» розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари. Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону № 1023-XII недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником ( виконавцем, продавцем). Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Позивач стверджує, що 05.08.2022 року ним було подано рекламацію на придбаний товар з проханням усунути недоліки товару, що була прийнята постачальником та зареєстрована за № 38209 від 05.08.2022 року. Була тривала переписка через месенджер з представником магазину з номеру телефону [NUMBER] , псевдонім у месенджері Telegram - @igrushki7ua, в результаті якої було прийнято відповідачем рішення направити йому заднє колесо в зборі, що його влаштувало. 10 серпня 2022 року відповідач відправив на його адресу, скориставшись послугами «НОВОЇ ПОШТИ» заднє колесо, що підтверджується накладною № 59 0008 5020 3074. Однак, недоліки в товарі усунуто не було, про що було через месенджер повідомлено постачальника. 20 серпня 2022 року постачальник надіслав повідомлення та попросив запакувати товар і колесо, а також відправити товар на відділення «НОВОЇ ПОШТИ» № 126, м. Одеса, отримувач: [PERSON] , тел.: [NUMBER] . 21 серпня 2022 року позивачем було повернуто на прохання постачальника, товар скориставшись послугами «НОВОЇ ПОШТИ», що підтверджується накладною № 59 0008 5420 9321. Товар відповідач отримав 23.08.2022р., що прослідковується за номером накладної. Відповідачем не заперечувався факт повернення придбаного спірного велосипеду. Що стосується, твердження позивача, про те, що придбаний спірний товар був повернутий відповідачеві через його суттєві недоліки, тому відповідач повинен був повернути покупцю суму вартості товару на момент звернення із рекламацією. Відповідно вимог ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Згідно ч. 5 ст. 100 ЦПК України якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з практикою Верховного суду, зокрема, постановою від 19.01.2022 року у справі № 202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатися електронним документом копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки, в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Відповідач зазначає, що позивачем не доведено, жодним належним доказом, факту повернення спірного товару через його суттєві недоліки, що відображалася в поданій позивачем рекламації, оскільки змісту рекламації ним не надано, подані скріншоти листування у мобільному додатку Telegram із особою, яка у телефонній книзі вказана під псевдонімом «7» не вважає належним та достатнім доказом таких недоліків. Зазначає, що позивач мав змогу редагувати зміст повідомлень. Суд не бере до уваги, як належний доказ - копія електронного документу подані позивачем скріншоти листування у мобільному додатку Telegram, оскільки вони не містять електронного підпису, крім того, роздруківки не місять інформації щодо року листування, зі змісту повідомлень і тексту, що міститься на роздруківках неможливо ідентифікувати відправників повідомлень. Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Ні позивачем, ні відповідачем не заперечено факт розірвання договору по купівлі-продажу спірного товару. Крім того, відповідачем спростовано твердження позивача, про те, що кошти за спірний товар не було йому повернуто. Оскільки, з поданої копії роздруківки квитанції ПриватБанк TS213310 від 30.08.2022 09:18:26 вбачається, отримувач: [PERSON] , код отримувача: [NUMBER] , картка отримувача: [NUMBER] , рахунок отримувача: [NUMBER] , опис: поповнення картки по номеру; призначення платежу повернення коштів за велосипед, сума: 4583,00грн. В судовому засіданні при вирішення клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: інформації від АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ: 14360570, стосовно руху грошових коштів на картковому рахунку [NUMBER] № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 30.08.2022 року по 02.09.2022 року, [PERSON] зазначив, що йому кошти від відповідача за несправний велосипед не надходили, кошти в розмірі 4583,00грн. надійшли на його картку від невідомої особи, тому він їх не знімав з рахунку, думав що це якесь помилкове зарахування і кошти потрібно буде повертати. Тому вимога позивача, щодо повернення відповідачем йому як покупцю неякісного товару суми вартості товару на момент звернення із рекламацією, в розмірі 5964,47грн. не підлягає задоволенню, так як є необґрунтованою та недоведеною, оскільки, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України щодо наявності такого істотного недоліку, визначеного п. 12 ст. 1 Законом України «Про захист прав споживачів» та неповернення коштів за спірний товар. Позивач просить суд стягнути з відповідача вартості послуг доставки неякісного товару в сумі 315,00грн., при цьому додає електронну квитанцію POS-терміналу від 18.06.2022р. на суму 315,00 та скріншот з додатку «НОВА ПОШТА», з яких вбачається інформація щодо відправника, отримувача, вартість відправлення та відомостей платника, зокрема: вартість доставки - 315грн., опис посилки: іграшки, вага 38,35кг, сплату за послуги здійснює одержувач: [PERSON] , відправник ФОП [PERSON] ., - однак з даних доказів не вбачається, що [PERSON] здійснював оплату за доставку спірного товару, а саме: дитячого спортивного велосипеду 20" CORSO "AERO" 79901 (1) ПОЛУФЕТ, сталева рама 11,5", передній перемикач Shimano, задній Saiguan, 7 швидкостей [Коробка] - 6800066799013, код товару: 105885, який було придбано у ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП». Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь вартість неякісного товару в сумі 5 964,47 грн. та вартість послуг з доставки, що пов`язано з придбанням неякісного товару в сумі 315,00 грн у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки, суд не задовольняє майнові позовні вимоги позивача, то відсутні підстави для стягнення і моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем. В матеріалах справи міститься ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ТК Юніон груп» - адвоката Кочмана Костянтина Павловича серія ВН № 119844 від 17.10.2022 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 004296 від 26 жовтня 2020 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву зазначено, що до 08.02.2023 року буде подано до суду акт виконаних робіт, перелік послуг та розмір затраченого ефективного часу наданих адвокатом АО «ЛОЯЛТІ» К.П. Кочман. Також до судового засідання буде додано відомості про сплату таких послуг відповідачем на суму 5 000 грн. Однак жодного документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення з позивача витрат пов`язаних із вказаним спором, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed