Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

29 травня 2025 року представник позивача КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, Демошенко Лінда Володимирівна, звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкритий особовий рахунок. 01.12.2021 року позивач на офіційному сайті розмістив Повідомлення про публічну пропозицію (оферту) про укладання Публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для споживачів власників (співвласників, користувачів) житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку, а також власників (користувачі) індивідуальних (садибних) житлових будинків. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та станом на 31.12.2024 складає 55236 грн. 03 коп. Вказана заборгованість утворилась з червня 2018 року по грудень 2024 року. Таким чином позивач вважає, що відповідачами було порушено норма матеріального права що регулюють відносини у сфері водопостачання та водовідведення, а тому позивач змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 червня 2025 року, було відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 28 липня 2025 року до суду надійшла через підсистему «Електронний суд» заява представника позивача, в якій він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, шляхом направлення поштових повідомлень на адресу реєстрації, які повернулися до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позов не подали, інших заяв або клопотань до суду не надходило. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно довідки № б/н про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості по особистому рахунку [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , заборгованість на кінець 2024 року становить 55236,04 грн., інфляція становить 1262,23 грн., ставка 3% річних становить 132,92 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ст .67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» № 2918-ІІІ від 10 січня 2002 року, споживачі питної води зобов`язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; Верховний Суд у своїй постанові по справі № 750/12850/16-ц від 26 вересня 2018 року дійшов до висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід вважати солідарними боржниками, оскільки вони користуються (є членами однієї родини) усіма правами і обов`язками, що випливають з договору найму, із відповідною заявою відповідачі до позивача КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про припинення користування послугами з водопостачання та водовідведення не зверталися, або із заявою про тимчасову відсутність одного з членів сім`ї за вказаною адресою, тобто доказів на спростування зазначеного відповідачами не надано. Враховуючи вищевикладене, а також те, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно надаються комунальні послуги у вигляді водопостачання та водовідведення, якими фактично користуються відповідачі та у зв`язку із своєчасною несплатою за надані послуги утворилась заборгованість, відповідачі свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг не виконали, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку і це відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а тому, позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved