Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-14 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та просив стягнути із відповідача на його користь аліменти який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн., щомісячно, починаючи стягувати з моменту подання позову до закінчення мною навчання, але не більше ніж до 01 липня 2030 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Позивач по справі, є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» денної форми здобуття освіти і на даний час навчаюся на 3 курсі в групі 231 ДЕВ, що підтверджується довідкою №418 від 22 липня 2025 р. Матеріально позивача повністю забезпечує його мати [PERSON] , яка сплачує грошові кошти за його навчання та несе необхідні витрати на його потреби. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував аліменти у примусовому порядку на підставі рішення суду, а по досягненні 18 років припинив сплачувати аліменти. Враховуючи те, що позивач навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніяких джерел доходів, а його мати не в змозі самостійно утримувати сина, позивач вимушений поставити питання про стягнення аліментів з батька та звертається з даною заявою до суду. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відзив не подав, проте подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача визнає повністю, заперечень не має просив справу розглядати у його відсутність. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними на підставі рішення Іванівського районного суду розірваний. Підтвердженням, що відповідач по справі являється батьком позивача, є свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де у графі «батько» записано [PERSON] . Позивач по справі, є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка» денної форми здобуття освіти і на даний час навчаюся на 3 курсі в групі 231 ДЕВ, що підтверджується довідкою №418 від 22 липня 2025 р. Матеріально позивача повністю забезпечує його мати [PERSON] , яка сплачує грошові кошти за його навчання та несе необхідні витрати на його потреби. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував аліменти у примусовому порядку на підставі рішення суду, а по досягненні 18 років припинив сплачувати аліменти. Враховуючи те, що позивач навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніяких джерел доходів, а його мати не в змозі самостійно утримувати сина. Зазначені обставини стороною відповідача не оспорюються, а визнаються відповідач не посилається, що він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, крім того відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Норми права, застосовані судом: Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщоповнолітні дочка,син продовжуютьнавчання іу зв`язкуз цимпотребують матеріальноїдопомоги,батьки зобов`язаніутримувати їхдо досягненнядвадцяти трьохроків заумови,що вониможуть надаватиматеріальну допомогу. Правона утриманняприпиняється уразі припиненнянавчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст.182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Мотиви суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для повного задоволення позову. При цьому суд враховує, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, а батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини. Суд дійшов висновку, що відповідач дійсно має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається, а син має право на отримання аліментів на його утримання від батька. Суд бере до уваги, що [PERSON] навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі № 346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. [PERSON] навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у нього своїх доходів, і більш того, достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Отже, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 01 липня 2030 року. Вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який навчається, та платоспроможності самого відповідача. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, який визнавши позов підтвердив ці обставини. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). Визначаючи такий розмір аліментів, суд переконаний, що вказаний розмір аліментів, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні дитини, буде достатньо для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина, який навчається. Щодо судових витрат Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України

Outcome: approved