Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та призначити її піклувальником. Позов обґрунтовано тим, що починаючи з грудня 2024 року неповнолітній [PERSON] постійно став проживати окремо від матері [PERSON] , в її сім?ї в [ADDRESS] . 15 квітня 2025 року позивачка звернулась до Талалаївської сільської ради із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Найближчим часом її сім?ю було відвідано комісією та встановлено, що [PERSON] дійсно проживає в будинку позивачки, умови проживання хороші, неповнолітній забезпечений всім необхідним, про нього піклуються і створюють атмосферу затишку і дому. 16 квітня 2025 року було скликане засідання комісії органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області з питань захисту прав дитини, на якому також був присутній [PERSON] , та його матір [PERSON] . Під час засідання [PERSON] заявила, що в неї не склались стосунки з її сином [PERSON] , тому вона хоче, щоб її позбавили батьківських прав відносно свого сина, при можливості забрали його до інтернату, так як вона не хоче займатися його вмхованням. Також [PERSON] надала письмову заяву, яка підтверджує сказане нею. [PERSON] , також розповів членам комісії, що його матір зловживає спиртними напоями та постійно приводить за місцем його попереднього проживання різних невідомих йому людей, де ці люди разом з нею розпивають алкогольні напої, палять цигарки та гучно кричать та лаються між собою, чим заважають йому вчитися або відпочивати після шкільних занять. Коли [PERSON] хворів то його матір не цікавилася станом його здоров?я та не надавала жодної матеріальної допомоги на лікування. До лікаря [PERSON] доводилося звертатись самостійно. Також [PERSON] повідомив, що йому подобається жити в її сім?ї, те що у неї про нього дбають та турбуються, забезпечують всім необхідним. [PERSON] хотів би і надалі проживати з [PERSON] , якщо його матір позбавлять батьківських прав, проти чого він не заперечує. Чоловік позивачки [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] та також дуже турбується про нього. Враховуючи, що фактично батьком при народженні [PERSON] було записано [PERSON] , у свідоцтві про народження [PERSON] , зі слів матері та не подано батьком заяви про встановлення свого батьківства, вважається, що [PERSON] , не має юридично вказаного батька, та фактично відповідачка була матір?ю одиначкою. На даний час місце перебування названого батька [PERSON] не відоме. Таким чином, відповідачка самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідачку стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та призначити її піклувальником. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 червня 2025 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 серпня 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що син відповідачки проживає у її сім`ї. Вони з чоловіком, який доводиться рідним дядьком неповнолітньому [PERSON] , повністю забезпечують та піклуються про нього. Створюють всі належні умови для комфортного проживання і зростання хлопця. Займаються його навчанням та розвитком, піклуються про здоров`я та побут [PERSON] . Рідна мати зовсім не цікавиться сином, постійно зловживає спиртними напоями, іноді приходить до позивачки просити грошей. Тобто, будь-яким способом ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На дитину уваги не звертає. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що не проти щодо задоволення позовних вимог та позбавлення біологічної матері батьківських прав, у зв`язку з тим, що вона не піклується про нього та взагалі не цікавиться ним вже довгий час. Під час сумісного проживання він жив сам по собі, готував собі їсти, ввесь побут по дому був на ньому, так як мати веде аморальний спосіб життя і не збирається щось міняти. Вплинути на неї ніхто не може, так як спиртні напої в неї на першому місці. Між тим , він добре навчається, не пропускає занять, і зараз в сім`ї рідного дядька йому безпечно і комфортно. Представник третьої особи - Тарасенко Я.К. підтримав вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , так як дана особа не виконує свої обов`язки, як мати. На засіданні пояснила , що не хоче займатися вихованням і зростанням сина. Не проти аби його забрали до інтернату. Написала заяву про позбавлення її батьківських прав. За своє проживання в селі характеризується негативно, так як постійно зловживає спиртними напоями, ніде не працює, має сумнівні компанії, які теж ведуть аморальний спосіб життя. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подала. Про час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, заслухавши учасників, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідкою-характеристикою від 15-09/137 від 22.05.2025, виданою Талалаївською сільською радою [PERSON] , батько [PERSON] записаний у свідоцтві про народження відповідно до ст.135 СК України (а.с. 13). [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 10 січня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Довідкою про склад сім`ї від 26.05.2025 №15-11/139, довідкою про обстеження умов проживання, висновком виконкому підтверджується проживання неповнолітнього [PERSON] в родині позивачки (а.с. 20, 32, 34). Відповідно до довідки-характеристики № 15-09/137 від 22.05.2025, виданої старостою Ніжинського старостинського округу № 3 Орел В., [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не працює (а.с. 13). Згідно з довідкою-характеристикою № 15-09/136 від 22.05.2025, виданою старостою Ніжинського старостинського округу № 3 Орел В., [PERSON] характеризується з позитивного боку (а.с. 19). Витягом з Державного реєстру речових прав, технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, договором дарування підтверджується право власності на житловий будинок садового типу загальною площею 74,7 кв. м за [PERSON] (а.с. 21, 23, 24). Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено систематичне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, оскільки вона не піклується та не займається дитиною. Відповідачка висновків для себе не зробила, не виправила своє ставлення до свого неповнолітнього сина. Доказів на спростування позовних вимог відповідачкою суду не надано. У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає, що відповідачка належним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї неповнолітньої дитини, безпричинно та свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться його фізичним, духовним, моральним розвитком, а відтак необхідно позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог про встановлення опіки над дитиною, суд зазначає наступне. Статтею 243 Сімейного кодексу України передбачено перелік дітей, над якими встановлюється опіка, піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Положенням статті 244 Сімейного кодексу України передбачено перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини: опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частинами 3, 4 статті 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст.ст. 58-59 Цивільного кодексу України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно з п.п. 2, 3, 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Отже, призначення опікуна в даному випадку здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Всупереч вищезазначеним вимогам закону до позовної заяви не додано доказів того, що позивачка зверталась з приводу цього питання до органу опіки та піклування. При цьому органом опіки та піклування надано суду лише висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її неповнолітнього сина. Подання про призначення опікуна органом опіки та піклування до суду не подано. Таким чином, зважаючи на те, що на час розгляду в суду відсутнє подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] , а системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що вирішення питань, які стосуються встановлення піклування над неповнолітньою особою є дискреційними повноваженнями органу опіки та піклування, суд зазначає, що вимога про встановлення опіки та призначення опікуном є передчасною. За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, а саме позбавити відповідачку батьківських прав, стягнути з неї аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно та судовий збір в розмірі 1211,20 грн на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: partial