Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві зазначив, що починаючи з 2004 року проживав зі своєю бабою [PERSON] в одному житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Заявник зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась після смерті його бабусі, однак не може реалізувати своє право на спадкування. У зв`язку з чим, просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем - його рідною бабою [PERSON] , померлою [INFO] в період з 2004 року до часу відкриття спадщини. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини. В судове засідання заявник не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Вислухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому вона була зареєстрована та постійно проживала. Дана обставина підтверджується оригіналом довідки №762 віл 02.06.2025 року за підписом в.о.селищного голови Тетяни Пан. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.04.2008 року Виконавчим комітетом Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області. Заявник є онуком спадкодавиці та відповідно до змісту поданої ним заяви, починаючи з 2004 року, постійно проживав з бабусею у вищевказаному житловому будинку, в тому числі і на час відкриття спадщини. На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України, для подальшої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, якщо немає спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19)). У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника із спадкодавицею на час смерті є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, показала, що є сусідкою заявника та їй відомо, що [PERSON] дійсно проживав з 2004 року по 2008 рік зі своєю бабою [PERSON] за однією адресою в [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, дала покази аналогічні показам свідка [PERSON] . Крім того, вона додала, що заявник продовжує проживати у вищевказаному будинку разом із своєю родиною і на даний час. Ретельний аналіз показів свідків, а також інших письмових доказів, досліджених судом під час розгляду справи, в їх сукупності, вказує на те, що обставини, на які посилається заявник щодо його постійного проживання разом з померлою [PERSON] на час відкриття спадщини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлені судом обставини мають значення для правильного вирішення справи і підлягають доказуванню у цьому випадку та мають для заявника юридичне значення, оскільки це впливає на прийняття ним спадщини. Разом з тим, суд оцінює критично зміст довідки №763 від 02.06.2025 року за підписом в.о.селищного голови Тетяни Пан, як такий, що не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаними у судовому засіданні, покази яких є аналогічними та послідовними, сумніватись в їх достовірності та правдивості у суду підстав не має, враховуючи, що їх зміст співападає із змістом поданої [PERSON] заявою, до того ж представник Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області не заперечує проти встановлення факту постійного проживання заявника, в тому числі і на час відкриття спадщини, з його бабусею [PERSON] .. Встановлення факту проживання зі спадкодавицею суд здійснює для забезпечення права заявника на оформлення спадщини. Отже, зважаючи на встановлення судом факту спільного проживання заявника зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини, заявник вважається таким, що прийняв спадщину та не обмежений жодними строками для оформлення спадщини, і відповідно, може отримати свідоцтво про право на спадщину. На підставі вищенаведених доказів, приймаючи до уваги показання свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] . На підставі ст.293, 315 ЦПК України, ст.1268 ЦК України,

Outcome: approved