Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2663 від 18.03.2019 року у розмірі 140 250,57 гривень та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028.00 гривень порівну з кожного з відповідачів. Свої вимоги мотивує тим, що між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (надалі - Позивач та/або Фонд) та [PERSON] (надалі - Відповідачі та/або Позичальник), укладений кредитний договір № 2663 від 18.03.2019 року. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит на реконструкцію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] терміном на 20 років на суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою 3 (трьох) відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до п. 5.1. Кредитний договір набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення наданого Фондом кредиту та інших платежів. Грошові кошти були отримані відповідачем [PERSON] в повному обсязі в сумі 150 000.00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №70 від 27.03.2019 року на суму 30 000,00 грн., платіжним дорученням №112 від 04.04.2019 року на суму 120 000,00 грн., та використані за цільовим призначенням згідно умов Кредитного договору, що підтверджується актом прийому виконаних будівельно-монтажних робіт від 05.04.2019 та актом вводу експлуатацію індивідуального житлового будинку від 30.08.2019. Повернення отриманого кредиту здійснюється грошовими коштами з початку їх видачі до моменту повного погашення, згідно з графіком повернення кредиту (додаток № 2) (п. 2.3. Кредитного договору). Відповідно п. 3.4.6. Кредитного договору Позичальник зобов`язався погашати кредит, та інші передбачені договором платежі в терміни та обсягах, що визначені цим договором та додатком № 2 до нього. Зобов`язання по поверненню кредитних коштів Відповідач не виконує, що є порушенням умов Кредитного договору та законних прав Позивача. Відповідач припинив належним чином виконувати умови кредитного договору починаючи з лютого 2022 року. Внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань за кредитним договором в останнього станом на 29.08.2025 року наявна прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27 553,00 грн. та за відсотками за користування кредитом в розмірі 11 863,57 грн. Отже, зобов`язання по поверненню кредитних коштів Відповідач не виконує, що є порушенням умов Кредитного договору та законних прав Позивача. У випадку порушення Позичальником умов Кредитного договору Фонд має право розірвати договір і достроково стягнути кредит відповідно до п. 4.2. Кредитного договору. Також між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (надалі - Позивач та/або Фонд) та [PERSON] (надалі - Відповідач 2 та/або Поручитель), з метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 2663 від 18.03.2019 року укладено договір поруки № 836 від 18.03.2019 року (надалі - договір поруки). Згідно п. 2.1. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Боржником перед Кредитором за виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1 даного Договору. Станом на 29.08.2025 року, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором загальний розмір заборгованості становить 140 250,57 грн., з яких: - заборгованість по кредиту - 100 834,00 грн., - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 27 553,00 грн.; - заборгованість по відсоткам - 11 863,57 грн. Викладене стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 17.09.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 16.10.2025 року о 13:00 годині (а.с.31), та повідомлено сторін по справі (а.с.32). Відповідачам надіслано копію позовної заяви з доданими документами рекомендованим листом та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у них доказами. В судове засідання 16.10.2025 року: - представник позивача не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.32). В тексті позовної заяви зазначив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.1-2); - відповідачі не прибули, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань до суду не подали. На адресу відповідачів суд надсилав рекомендовані листи з ухвалою, судовою повісткою-викликом та копією позовної заяви за адресою місця реєстрації: [PERSON] , [ADDRESS] та [PERSON] , [ADDRESS] . Однак обидва рекомендованих поштових листа повернулися до суду без вручення з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.36-39, 40-43). У випадку, якщо зазначено, що «Адресат відмовився» чи «Адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Що відповідає висновку, який викладено в постанові КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23): «Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки». Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі по справі повідомлені належним чином про час та місце розгляду даної справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд приймає до уваги згоду позивача зазначену в позовній заяві (а.с.1-2). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані. Судом встановлено, що 18.03.2019 року між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2663 від 18.03.2019 року (а.с.4-6). Відповідно до умов Кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит на реконструкцію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] терміном на 20 років на суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою 3 (трьох) відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до п. 5.1. Кредитний договір набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення наданого Фондом кредиту та інших платежів. Повернення отриманого кредиту здійснюється грошовими коштами з початку їх видачі до моменту повного погашення, згідно з графіком повернення кредиту (п. 2.3. Кредитного договору) (а.с.8). Відповідно п. 3.4.6. Кредитного договору Позичальник зобов`язався погашати кредит, та інші передбачені договором платежі в терміни та обсягах, що визначені цим договором та додатком № 2 до нього. Відповідач [PERSON] підписав графік, тобто погодився на викладені умови (а.с.8). Грошові кошти були отримані [PERSON] в повному обсязі в сумі 150 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №70 від 27.03.2019 року на суму 30 000,00 грн., платіжним дорученням №112 від 04.04.2019 року на суму 120 000,00 грн.,(а.с.9) та використані за цільовим призначенням згідно умов Кредитного договору, що підтверджується актом прийому виконаних будівельно-монтажних робіт від 05.04.2019 та актом вводу експлуатацію індивідуального житлового будинку від 30.08.2019 (а.с.10-11). Як вбачається з графіку погашення кредиту відповідач починаючи з 01.07.2019 по 30.11.2038 повинен вносити платежі в розмірі 1891.00 гривень у встановлені дати, останній платіж необхідно внести в розмірі 611.00 гривень у 2039 році. Як вбачається з картки позичальника [PERSON] за договором № 2663 від 18.03.2019 за весь час користування кредитним коштами ним було сплачено в рахунок погашення кредитних коштів 21 613.00 грн. (а.с.8). Зобов`язання по поверненню кредитних коштів Відповідач не виконує, що є порушенням умов Кредитного договору та законних прав Позивача. Відповідач припинив належним чином виконувати умови кредитного договору починаючи з лютого 2022 року. Внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань за кредитним договором в останнього станом на 29.08.2025 року наявна прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27 553,00 грн. та за відсотками за користування кредитом в розмірі 11 863,57 грн. Отже, зобов`язання по поверненню кредитних коштів Відповідач не виконує, що є порушенням умов Кредитного договору та законних прав Позивача. У випадку порушення Позичальником умов Кредитного договору Фонд має право розірвати договір і достроково стягнути кредит відповідно до п. 4.2. Кредитного договору. Також між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (надалі - Позивач та/або Фонд) та [PERSON] (надалі - Відповідач2 та/або Поручитель), з метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 2663 від 18.03.2019 року укладено договір поруки № 836 від 18.03.2019 року (а.с.18). Згідно п.2.1. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Боржником перед Кредитором за виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1 даного Договору. Станом на 29.08.2025 року, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором загальний розмір заборгованості становить 140 250,57 гри., з яких: - заборгованість по кредиту - 100 834,00 грн., - заборгованість з простроченого тіла кредиту -27 553,00 грн. - заборгованість по відсоткам - 11 863,57 грн. Оскільки умови Кредитного договору не виконуються як Позичальником, так і Поручителем, Фонд з метою захисту та відновлення порушених майнових прав вимушено звернувся до суду з позовними вимогами про розірвання зазначеного кредитного договору та про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за Кредитним договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому уповноважена особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. В силу ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно із ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ч. 4ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи наявні у матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, суд дійшов висновку, що з відповідача боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 2663 від 18 березня 2019 року, розірвавши при цьому кредитний договір. У відповідності до змісту частини 1статті 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved