Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, за участю заінтересованої особи [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що вона перебувала в стосунках з заінтересованою особою у справі [PERSON] . Після розставання він неодноразово приходив до місця її проживання ( [ADDRESS] ), де вона проживає разом зі своєю матір`ю, кричав і погрожував. Висловлювався нецензурною лайкою, ламав майно (зокрема паркан), розбивав два рази її телефон, а також переслідував її на роботі. Оскільки вони працюють на одному підприємстві, він систематично тероризує її під час робочої зміни, провокує конфлікти та не дає виконувати свої обов`язки. Крім того, він приходив і до будинків її дочок, які живуть окремо, тероризував їх, поводився агресивно, лякав і неодноразово провокував конфлікти. На його дії неодноразово викликалась поліція, є відповідні довідки про звернення. Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу. Незважаючи на це, він продовжує свої дії. Його поведінка викликає у заявниці постійне відчуття страху, тривоги та небезпеки за своє життя і здоров`я у зв`язку з чим просить суд винести обмежувальний припис. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, матеріали справи містять її заяву з проханням розглядати справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового розгляду від останнього не надходило. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п. п. 2, 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника\~це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Пунктом четвертим частини першої статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать: формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини. При розгляді справи судом встановлено, що сторони у справі перебували в стосунках. Після їх розірвання відносини погіршились. Так, 22.09.2025 [PERSON] (донька заявниці) звернулась на лінію «102» з повідомленням про те, що колишній співмешканець матері [PERSON] прийшов до бабусі, вкрав та розбив телефон, зламав паркан, ЄО 11145 від 22.09.2025. 31.05.2025 [PERSON] звернулась на лінію 102 з повідомленням про те, що на ринку колишній співмешканець матері [PERSON] побив [PERSON] , матір втекла, перебуває у заявниці. ЄО 5665 від 31.05.2025. 23.05.2025 [PERSON] звернулась на лінію 102 з повідомленням про те, що [PERSON] прийшов до її матері та тероризує її, вона перебуває на роботі та не може допомогти. Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2025 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу за заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілій [PERSON] . Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що вчинення [PERSON] домашнього насильства носить тривалий та систематичний характер та в подальшому існує ризик можливого продовження таких дій з його боку, разом з цим подружжя перебуває на стадії розірвання стосунків та потребує вирішенні пов`язаних з цим питань, а тому заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на два місяці з метою захисту заявниці від домашнього насильства, і запобігання можливим повторним спробам його вчинення. Однак, такі заходи, як вбачається із наведених вище норм закону та практики ЄСПЛ є виправданими, оскільки таких прав заінтересована особа не позбавляється, а такі лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав постраждалих від домашнього насильства осіб, а саме прав на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що слід вважати мають у даному випадку пріоритет. Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві) та зважаючи на викладені вище обставини справи є виправданим у даному випадку та таким, що покликаний мінімізувати ризики негативної поведінки заінтересованої особи у майбутньому або і виправити таку його негативну поведінку. Згідно з правовим висновком Верховного Суду у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial