Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-12 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що відповідно до укладеного договору про споживчий кредит №4666286 від 07.09 відповідач отримав визначену суму коштів. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Заборгованість відповідача за договором становить 34293,00 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові сформовано вимогу про розгляд справи у відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог, проти заочного розгляду не заперечує . Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.1 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4666286. Сума позики становить 6000,00 грн., строк кредитування-30 днів, термін повернення кредиту 07.10.2021, комісія за надання кредиту 1140, 00 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту однразово, проценти за користуванням кредитом 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. ТОВ "Мілоан" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» 1757138098 від 07.09.2021. Згідно квитанції Liqpay вбачається зарахування 6000 грн.: ID операції: 1757138098; \~ \~ \~ \~ Order \~ \~ \~ \~ ID:5fa718d2-5412-4a54-bce4-3aa177c85f72_637666323652876116; призначення: кошти згідно договору 4666286. Отримувач: картка/рахунок: [NUMBER] . 13.01.2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступає ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до відповідача за вказаним договором про споживчий кредит №4666286 від 07.09.2021, що підтверджується копією реєстру боржників. 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Kоллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, в тому числі за договором про споживчий кредит №4666286 від 07.09.2021, що уклали ТОВ "Мілоан" та відповідач, що також підтверджується копією реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Kоллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 34293 грн.00 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №4666286 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 34293 грн.00 коп., який складається з заборгованості за тілом кредиту 5400, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 27753,00, заборгованості за комісіями 1140,00. Відповідно до п.1.3 кредит надається строком на 30 днів (6000 грн. тіла кредиту+4500 грн.(2,50%х30днів) відсотків+1140 комісії=11640,00). Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» вбачається, що 14.10.2021 відповідачем сплачено 7722,00 грн. в рахунок погашення процентів, тіла кредиту, комісії. Таким чином, сума заборгованості становить 3918,00 грн.(11640,00 грн.-7722,00 грн.), тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4666286 від 07.09.2021 підлягають частковому задоволенню в сумі 3918,00 грн. Матеріали справи не містять відповідних доказів щодо внесення змін та доповнень до договору відносно продовження строку дії договору, тому нарахування відсотків поза межами встановленого строку є необґрунтованим. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Як видно з матеріалів справи, відповідачка користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунками заборгованості, що містять дані про залишок заборгованості за наданими кредитами (тілом кредиту), суми нарахованих відсотків, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку із чим має заборгованість перед позивачем, який відповідно до договорів про відступлення права вимоги набув право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до ст.\~512,\~514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з поданим ТОВ «Kоллект центр» розрахунком, заборгованість за договором про споживчий кредит №4666286 від 07.09.2021 становить 34293,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~5400,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~ 27753,00 грн., заборгованість за комісіями 1140,00 грн.. Судом встановлено, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2\~ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня2018 року по справі № 444/9519/12. Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 07.10.2021, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. ТОВ "Коллект Центр" не подало доказів, що строк кредитування продовжувався у порядку пункту 7.2 договору про споживчий кредит №4666286 від 07.09.2021, а саме, що позичальник ( [PERSON] ) вчиняв дії, передбачені розділами 6,7 Порядок укладення договору, Строк дії договору, порядок внесення змін, доповнень та розірвання договору. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. Судом встановлено, що 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової\~допомоги № 01-07/2024. Також, в матеріалах справи міститься заявка на надання юридичної допомоги №884 від 01.05.2025 відповідно до якої ТОВ «Коллект Центр» погодили з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» вартість надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] загальна сума яких 13000,00 грн., витяг з акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року. Відповідач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137\~ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог - позов підлягає задоволенню у процентному відношенні на 11,42 %, а тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 276,64 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1484,60 грн.. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial