Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-16 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач зазначає,\~що у період з 08.07.2021 по 13.02.2023 рік працював на посаді директора у Державному підприємстві «Дослідне господарство «ГРУСЯТИЧІ» Інституту сільського господарства Карпатського регіону «Національної Академії Аграрних Наук України». Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем йому не виплачувалася заробітна плата протягом періоду з травня 2022 року по день звільнення, 13.02.2023 року , внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 337\~515, 56 грн. Розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з травня 2022 року по день звільнення,13.02.2023, підтверджується довідками ОК-5 та ОК-7. В день звільнення позивач був присутній на роботі, однак, роботодавцем не було виконано вимоги, передбачені Кодексом законів про працю, а саме, з [PERSON] . НЕ БУЛОПРОВЕДЕНО ВИПЛАТУ всіх сум, що йому належать при звільненні, в тому числі заборгованості із заробітної плати за період з травня 2022 року по день звільнення 13.02.2023, а також не було надано: трудову книжку [PERSON] із внесеним записом про звільнення; письмове повідомлення про нараховані та виплачені [PERSON] суми заробітної плати при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) Просить суд стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Грусятичі» Інституту сільського господарства Карпатського регіону «Національної Академії Аграрних Наук України» (код ЄДРПОУ: 20760167) на користь [PERSON] заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 337 515, 56 грн., та середній заробіток за період затримки розрахунку з 14 лютого 2023 року по 13 серпня 2023 року включно, в розмірі 180 980, 55 грн. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено у підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 21.04.2025 року. 21.04.2025 року відповідачем подано відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги та 05.05.2025 року подано додаткові пояснення. 19.06.2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення у справі х дорученням додаткових доказів. 22.07.2025 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 17.10.2025 року судом ухвалено рішення по справі. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Даними контракту з керівником підприємства, що є у державній власності від 15.09.2021 року між Національною академією аграрних наук України та [PERSON] підтверджується, що останній вступив у трудові відносини з 16.09.2021 року по 16.09.2024 року з оплатою праці, згідно третього розділу контракту. Згідно наказу №22-к від 10.02.2023 року останнього було звільнено з посади директора з 13.02.2023 року за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Позивач пропрацював на посаді директора у Державному підприємстві «Дослідне господарство «ГРУСЯТИЧІ» Інституту сільського господарства Карпатського регіону «Національної Академії Аграрних Наук України» з 08.07.2021 року по 13.02.2023 рік. Розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з травня 2022 року по день звільнення 13.02.2023 року, підтверджується даними довідок ОК-5 та ОК-7. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з 14 лютого 2023 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, тобто по 13серпня 2023 року включно. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідок форми ОК-5 та ОК-7, нарахована роботодавцем заробітна плата Позивача за два місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана виплата, складає: за грудень 2022 року - 30865,00 грн., за січень 2023 року - 30865,00 грн., всього 61730,00 грн./44 робочих днів в періоді - 1402,95 грн. (показник середньоденної заробітної плати за вказаний період). Кількість робочих днів за період з 14 лютого 2023 року по 13 серпня 2023 року включно складає 129 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 лютого 2023 року по 13 серпня 2023 року включно, тобто за шість місяців, складає 180980, 55 грн (1402,95 грн х 129 днів). Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що мала місце невиплата заробітної плати позивачу суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на стягнення із відповідача заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 337515,56 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 лютого 2023 року по 13 серпня 2023 року включно, у розмірі 180980,55 грн. з нарахуванням і утриманням з суми середнього заробітку податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових плати при виплаті цих коштів. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Стаття 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбаченихчастиною другоюцієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП). Згідно роз`яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число \~календарних днів за цей період. 5.Судові витрати. Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» позивач за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, звільнений від сплати судового збору тому суд вважає судові витрати по справі у розмірі 3725,15 слід стягнути з відповідача на користь держави. Проте, за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач сплатив 1447,84 грн. тому суд вважає, що зазначений розмір судового збору слід стягнути з відповідача на користь останнього. За матеріалами справи витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги №АО-243 від 12.12.2024 року, додатком до договору №2, що містить детальний опис робіт та їх детальний розрахунок, безпосередньою участю адвоката в судових засіданнях, протоколами судових засідань, звукозаписом. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 20000 грн. документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. А тому достатньо підстав для задоволення заяви позивача щодо стягнення зазначених витрат з відповідача.

Outcome: approved